Постанова
Іменем України                                                            
 
17 жовтня 2019 року 
м. Київ
 
Справа № 701/167/18-ц
провадження № 61-39833св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,  
 
учасники справи: 
позивач - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Галицька»,  
відповідач - ОСОБА_1 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2018 року у складі колегії суддів: Храпка В. Д., Вініченка Б. Б., Новікова О. М.,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
 
У лютому 2018 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Галицька» (далі - ПрАТ СК «Галицька») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу.
 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 червня 2016 року між сторонами укладений договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власника наземного транспортного засобу марки «BMW 520», державний номерний знак НОМЕР_1 . 
 
23 серпня 2017 року до ПрАТ СК «Галицька» від ОСОБА_2 надійшла заява про компенсацію відшкодування за завдану шкоду її здоров`ю, а 31 травня 2017  року - заява про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП), яка мала місце 20 травня 2017 року о 19 год 00 хв на автодорозі Маньківка-Іванки-Буки Черкаської області із вини водія автомобіля «BMW 520», державний номерний знак НОМЕР_1 ,          ОСОБА_1 . 
 
Відповідно до постанов Маньківського районного суду Черкаської області                  від 22 червня 2017 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 130 частини першої статті 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та притягнуто до адміністративної відповідальності. 
 
Взявши до уваги надані медичні документи, які підтверджують факт лікування ОСОБА_2 , звіт від 28 червня 2017 року № 07/06-511 про оцінку автомобіля та протокол узгодження сторонами розміру страхового відшкодування від 09 жовтня 2017 року, ПрАТ СК «Галицька» складено два страхові акти (аварійний сертифікат) №  ГСК000005522 -01Ж, № ГСК000005522-01 М та проведено два розрахунки на виплату страхового відшкодування відповідно до укладеного договору страхування цивільно-правової відповідальності за збиток, завданий пошкодженому транспортному засобу та за шкоду, завдану здоров`ю потерпілої. Платіжним дорученням від 11 грудня 2017 року № 9730 проведено виплату у сумі 1 120 грн на рахунок потерпілої за шкоду, заподіяну її здоров`ю; платіжними дорученнями від 08 грудня 2017 року № 9725 та від 11 грудня 2017 року № 9731 додатково на її рахунок перераховано страхове відшкодування у розмірі 78 000,00 грн за збиток, завданий транспортному засобу. 
 
Враховуючи те, що відповідач спричинив ДТП, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому із останнього підлягає стягненню в порядку регресу сума коштів сплачених потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
 
Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд стягнути із відповідача на його користь завданий збиток у сумі 79 120,00 грн, а також судові витрати. 
 
Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «Галицька» 1 120,00 грн на відшкодування шкоди у порядку регресу. В інших вимогах позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача у частині стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 78 000,00 грн задоволенню не підлягають, оскільки вказаний розмір шкоди не знайшов належного підтвердження. Відповідач не заперечував факту нанесення шкоди потерпілій ОСОБА_2 та не заперечував факту понесених нею витрат на лікування, тому сума коштів у розмірі 1 120,00 грн підлягають стягненню із відповідача на користь позивача у порядку регресу. 
 
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2018 року апеляційну скаргу ПрАТ СК «Галицька» задоволено. Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2018 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «Галицька» 78 000,00 грн на відшкодування шкоди у порядку регресу. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач зобов`язаний у порядку регресу відшкодувати позивачу страхове відшкодування у розмірі 78 000,00 грн, вказана сума узгоджена між потерпілою особою та страховиком і є значно меншою ніж заподіяна шкода. Вартість автомобіля та розмір шкоди, визначений суб`єктом оціночної діяльності, правового значення не мають.
  
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У липні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.  
 
Касаційна скарга мотивована тим, що розмір страхового відшкодування у сумі 78 000,00 грн не є належним чином обґрунтований, оскільки пошкоджений автомобіль є фізично знищеним, а тому його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, проте позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вартості автомобіля після ДТП.
 
У жовтні 2018 року від ПрАТ СК «Галицька» надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Позиція Верховного Суду 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню із таких підстав.
 
Судами встановлено, що 17 червня 2016 року між ПрАТ СК «Галицька» та         ОСОБА_4 укладений поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_4 . 
 
23 серпня 2017 року на адресу ПрАТ СК «Галицька» від ОСОБА_2 надійшла заява про компенсацію відшкодування за завдану шкоду її здоров`ю, а 23 травня 2017 року - заява про виплату страхового відшкодування за шкоду пов`язану з пошкодженням автомобіля.
 
Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 22 червня 2017  року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та стягнуто штраф у розмірі 340,00 грн на користь держави. 
 
Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 22 червня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та стягнуто штраф у розмірі 10 200,00 грн на користь держави із позбавленням права керування транспортними засобами на строк до одного року. 
 
Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 22 червня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 122? КУпАП та стягнуто штраф у розмірі 255,00 грн на користь держави. 
 
Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Сitroen Вerlingo» від 28 червня 2017 року № 07/06-511, вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля «Сitroen Вerlingo» у результаті ДТП, складає 159 824,28 грн, що є ринковою вартістю цього автомобіля до ДТП. Вартість відновлювального ремонту становить 265 436,63 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників, які підлягають заміні, - 96 941,05 грн.
 
09 жовтня 2017 року між потерпілим ОСОБА_3 та ПрАТ СК «Галицька» складений протокол узгодження розміру страхового відшкодування, відповідно до якого сторони прийшли до згоди про розмір страхового відшкодування у сумі 78 000,00 грн.
 
08 грудня 2017 року ПрАТ СК «Галицька» здійснила розрахунок на виплату страхового відшкодування зі страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, яка складає 78 000,00 грн.
 
11 грудня 2017 року ПрАТ СК «Галицька» здійснила розрахунок на виплату страхового відшкодування зі страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за шкоду життю та здоров`ю, який становить 1 120,00 грн.
 
На підставі вказаних розрахунків та повідомлення про прийняте рішення, ПрАТ  СК  «Галицька» здійснено перерахування коштів на рахунки потерпілої ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням від 08 грудня 2017 року № 9725 на суму 43 000,00 грн, платіжними дорученнями від 11 грудня 2017 року № 9731 та № 9730 на суму 35 000,00 грн та 1 120,00 грн. 
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
 
За змістом частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
 
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 2443 VIII).
 
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 2443 VIII).
 
Згідно до статті 6 Закону № 2443 VIII страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
 
Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 2443 VIII у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
 
Пунктом 36.2 статті 36.2 Закону № 2443 VIII передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
 
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Закону № 2443 VIII порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
 
Згідно з підпунктами «а», «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону № 2443 VIII страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та (або) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
 
Враховуючи наведені законодавчі норми, суд апеляційної інстанції, встановивши, що відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та після ДТП, яка відбулася із його вини, самовільно залишив місце пригоди, дійшов правильного висновку про те, що ПрАТ СК «Галицька» відповідно до положень статті  38 Закону № 2443 VIII набув права зворотної вимоги до відповідача у межах суми страхового відшкодування, у зв`язку із чим обґрунтовано задовольнив вимоги позивача у цій частині. 
 
При цьому, апеляційний суд у своєму рішенні помилково послався на положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 2443 VIII, оскільки вказані норми регулюють відносини щодо заміни кредитора у зобов`язанні, тобто перехід права вимоги від однієї особи до іншої (суброгація), тоді як у цій справі між сторонами виникли відносини щодо зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Разом з тимнеправильне застосування норм матеріального права не вплинуло на правильність вирішення апеляційним судом спору по суті. Оцінюючи доводи касаційної скарги в цілому, суд має виходити з імперативного припису правила частини другої статті 410 ЦПК України, згідно з яким не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що розмір страхового відшкодування у сумі 78 000,00 грн не є належним чином обґрунтований, оскільки пошкоджений автомобіль є фізично знищеним, а тому його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, проте позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вартості автомобіля після ДТП, з огляду на таке. 
 
Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2017 року між потерпілим ОСОБА_3 та ПрАТ СК «Галицька» складений протокол узгодження розміру страхового відшкодування, відповідно до якого сторони прийшли до згоди про розмір страхового відшкодування у сумі 78 000,00 грн. Наведене узгоджується із положеннями пункту 36.2 статті 36.2 Закону № 2443 VIII. 
 
При цьому зазначений розмір страхового відшкодування є значно меншим, ніж розмір майнового збитку, завданого власнику автомобіля «Сitroen Вerlingo», який відповідно до звіту про оцінку автомобіля від 28 червня 2017 року № 07/06-511, складає 159 824,28 грн.
 
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Враховуючи те, що відповідач, як винна в ДТП особа, зобов`язаний відшкодувати як суму страхової виплати на підставі підпунктами «а», «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону № 2443 VIII, так і різницю між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди на підставі статті 1194 ЦК України (при цьому потерпілою особою поданий відповідний позов у іншій справі), тобто відповідач несе відповідальність у межах повного розміру заподіяної майнової шкоди, тому суд дійшов переконання, що доводи касаційної скарги про те, що страховиком не виплачено страхове відшкодування у розмірі вартості транспортного засобу до та після ДТП, не мають правового значення у цій справі та не свідчать про те, що майнові інтереси відповідача порушені. 
 
Висновки суду апеляційної інстанції по суті вирішення спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи. Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, арішення суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
 
Судді: | О. В. Ступак
| Ю. І. Гулейков
| Г. І. Усик