ПОСТАНОВА
Іменем України

25 вересня 2019 року 
Київ
справа №804/1938/16
адміністративне провадження №К/9901/36489/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмежено відповідальністю «Комфі Трейд»
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року (головуючий суддя - Турова О.М.)
та на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року (колегія суддів: головуючий суддя - Мельник В.В., судді - Сафронова С.В., Чепурнов Д.В.)
у справі №804/1938/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд»
до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» (далі - Товариство) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ), в якому просило:

-          визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС щодо ненадання висновку, передбаченого ст. 43 Податкового кодексу України (далі - ПК України) про повернення відповідних сум коштів в відповідного бюджету органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів

-          зобов`язати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС підготувати висновок за платежами, належними відповідному бюджету, про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» грошових коштів з відповідних бюджетів на підстави заяви від 03.02.2016 №03/02-1 та заяви від 08.02.2016 №08/02-1 та надати його для виконання до відповідного управління казначейської служби України.

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило про протиправну бездіяльність контролюючого органу, що полягала у ненаданні до розпорядника бюджетних коштів висновку про повернення відповідних сум коштів на підставі його заяв від 03.02.2016 №03/02-1 та від 08.02.2016 №08/02-1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не дотримано визначені в статті 43 ПК України вимоги для повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання, оскільки у останнього був наявний податковий борг.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду першої та апеляційної інстанції позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права просив скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що у Товариства був відсутній податковий борг як станом на дату подачі заяви до контролюючого органу так і на момент прийняття оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій..

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача.

23 лютого 2017 року від відповідача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких контролюючий орган зазначає про обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій та безпідставність доводів, викладених у касаційній скарзі.

12 березня 2018 року касаційну скаргу касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, станом на 01.01.2016 у ТОВ «Комфі Трейд» рахується переплата з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 3   897 857, 04 грн, що не заперечується відповідачем та підтверджується наявними в матеріалах справи актами звірення розрахунків, деклараціями з податку на прибуток та платіжними дорученнями.

03.02.2016 позивачем було подано до СДПІ у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС заяву вих. №03/02-1 про перерахування суми переплати з особового рахунку «податок на прибуток приватних підприємств» на особовий рахунок «податок на прибуток іноземних юридичних осіб» в сумі 600   000 грн та 08.02.2016 заяву вих. №08/02-1 про перерахування суми переплати з особового рахунку «податок на прибуток приватних підприємств» на особовий рахунок «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходу платника податку у вигляді заробітної плати» у сумі 700   000 грн.

Листом від 22.02.2016 №3842/10/28-01-20-03-23 Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС повідомила Товариство, що станом на 22.02.2016 за ним рахується податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів та запропонувала позивачу провести звірку стану розрахунків з бюджетом по податкам та зборам (обов`язковим платежам).

Вважаючи бездіяльність позивача, що полягала у ненаданні розпоряднику бюджетних коштів на підставі зазначених заяв висновку про повернення відповідних сум коштів протиправною, Товариство звернулось до суду з даним позовом.

Відповідно до   статті 159 КАС України   (в редакції, що діяла до 15.12.2015) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.      Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведені вимоги кореспондуються з приписами   статті 242 КАС України   (в редакції, що діє з 15.12.2015).

На думку колегії суддів, оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій зазначеним вимогам не відповідають виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої   статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України   суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України в редакції, що була чинною на момент їх виникнення.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначає   стаття 43 Податкового кодексу України   (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 43.1 цієї статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та   статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт   43.2. статті   43 Податкового кодексу України).

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1 095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт   43.3. статті   43 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту   43.5. статті   43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Положення   статті 43 Податкового кодексу України   узгоджуються з нормами Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого   Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15 грудня 2015 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за №1679/28124 (далі - Порядок № 1146).

Цей Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, з метою належного виконання положень статей   43,   102 Податкового кодексу України, частини другої статті   45   та частини другої статті   78 Бюджетного кодексу України.

Пунктом 6 Порядку № 1146 передбачено, що у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються 1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, незалежно від виду бюджету; 3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку; 6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу Державної фіскальної служби у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Після реєстрації в органі Державної фіскальної служби заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань (крім грошових зобов`язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку (пункт 7 Порядку № 1146).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1146, у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган Державної фіскальної служби готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Згідно з частиною другою   статті 45 Бюджетного кодексу України   (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відтак, необхідною обставиною для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках податкового органу як перелата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється контролюючими органами, є факт ухвалення податковим органом висновку про повернення надмірно сплачених сум податку. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій зазначили, що за позивачем рахується сума податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки доводам  Товариства про те,  що зазначена сума податкового боргу оскаржена позивачем в судовому порядку.

Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі №804/1714/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду    від 27 жовтня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС щодо нарахування пені за уточнюючими розрахунками з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» за періоди: з 31.07.2015 по 05.10.2015 в розмірі 53 913,81 грн, з 31.08.2015 по 04.11.2015 в розмірі 84 860,2 грн, з 01.10.2015 по 04.11.2015 в розмірі 16 236, 87 грн; визнано протиправними та скасовано податкові вимоги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС      №268-23 від 28.12.2015, №86-23 від 30.03.2016, №142-23 від 06.05.2016. В задоволенні інших вимог відмовлено.

На думку колегії суддів суду касаційної інстанції, для правильного вирішення даної справи судам попередніх інстанцій необхідно враховувати результати розгляду справи №804/1714/16 та саме з урахуванням судових рішень у зазначеній справі встановити факт наявності чи відсутності у позивача податкового боргу на момент звернення з відповідними заявами.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про передчасність висновків судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановили при цьому фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмежено відповідальністю «Комфі Трейд» - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року скасувати, справу №804/1938/16 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                       І. А. Гончарова

Судді                                                                                                          І. Я. Олендер

                                                                                                            Р. Ф. Ханова