ПОСТАНОВА
Іменем України

18 листопада 2019 року 
Київ

справа №480/4871/18
адміністративне провадження №К/9901/19022/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Калашнікової О.В.,
суддів -Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 480/4871/18

за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Сумській області про стягнення середньої заробітної плати,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 5 березня 2019 року (прийняте у складі головуючого судді Шевченко І.Г.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Донець Л.О., суддів: Гуцала М.І., Бенедик А.П.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          В грудні 2018 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Сумській області (надалі - відповідач, Інспекція), в якому просив стягнути з відповідача середню заробітну плату за період відсторонення від посади з 24 січня 2018 року по 15 листопада 2018 року в сумі 80738,88 грн.
2.          На думку позивача, за період відсторонення від займаної посади на підставі рішень слідчого судді він має право на стягнення середнього заробітку, оскільки текст даних ухвал не містив вимог про відсторонення від посади без збереження заробітної плати. Також зазначає, що за час відсторонення від займаної посади, весь час перебував на робочому місці, трудовий договір із ним не було розірвано, тому наявні підстави для отримання заробітної плати за цей період.

Короткий зміст рішення суду І інстанції
3.          Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 5 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог. Суд першої інстанції зазначив, що позивач не має права на отримання середнього заробітку за період відсторонення його від посади, оскільки позивач не здійснював завдання і функції державного органу, які він повинен був виконувати за своїми посадовими обов`язками, та з отриманням заробітної плати за рахунок коштів державного бюджету.

Короткий змість рішення суду апеляційної інстанції
4.          Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вказав про відсутність підстав для виплати заробітної плати позивачу за період відсторонення від займаної посади, оскільки кримінальне провадження щодо позивача не закінчено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.          Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
6.          Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою на рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 5 березня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року.
7.          У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначив про незаконність оскаржуваних судових рішень, оскільки позивач фактично перебував на робочому місці весь час відсторонення від посади, заробітну плату йому не виплачували майже 10 місяців, за цей період з ним не припинено та не розірвано трудовий договір, а тому він має право на отримання заробітної плати. На даний час позивач працює та виконує свої посадові обов`язки, кримінальна справа щодо нього не закрита, але його не визнано винним у вчинені кримінального правопорушення.
8.          Позивач наголосив, що наказом про відсторонення не було вирішено питання стосовно виплати заробітної плати за час його відсторонення, а тому є всі підстави вимагати виплати середньої заробітної плати за цей період.
9.          Також у касаційній скарзі зазначено, що судами попередніх інстанцій не враховані положення статті 43 Конституції України та постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.
10.          Інспекцією подано відзив на касаційну скаргу позивача, в якому зазначено, що відсторонення від посади державного службовця застосовується як тимчасовий захід до ухвалення остаточного рішення про можливість (неможливість) виконання ним своїх посадових обов`язків. Положеннями статті 46 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України), Закону України «Про державну службу», Закону України «Про запобігання корупції» не передбачено збереження заробітної плати державному службовцю, який підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, у випадку його відсторонення від посади на підставі рішення слідчого чи суду. А тому відповідач вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 5 березня 2019 року та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року є законними і обґрунтованими.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11.           ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем та займав посаду головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природнього середовища відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області.
12.          Наказом від 7 серпня 2012 року № 81-о позивача було переведено на посаду начальника відділу старшого державного інспектора відділу економічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області.
13.          Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2018 року у кримінальному провадженні №1-кс/591/335/18 (справа № 591/335/18) позивача відсторонено від займаної посади - начальника відділу - старшого державного інспектора відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області Державної екологічної інспекції у Сумській області до 16:00 год 21 березня 2018 року.
14.          На підставі вищезазначеної ухвали суду, наказом начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області від 30 січня 2018 № 9-о ОСОБА_1 відсторонено від займаної посади з 24 січня по 21 березня 2018 року.
15.          27 квітня 2018 року наказом відповідача №43-о на підставі ухвали Апеляційного суду Сумської області від 13 квітня 2018 року у справі №591/335/18 позивача було відсторонено від займаної посади з 13 квітня по 10 червня 2018 року.
16.          Відповідно до наказу №48-0 від 21 травня 2018 року змінена назва посади позивача та назва відділу, на підставі чого ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу державного екологічного нагляду (контролю) на митній території Сумської області.
17.          14 червня 2018 року наказом відповідача №66-о на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 червня 2018 року у справі №592/6029/18 по кримінальному провадженню № 1-кп/592/475/18 позивач був відсторонений від посади начальника відділу - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу державного екологічного нагляду (контролю) на митній території Сумської області з 13 червня по 7 серпня 2018.
18.          1 серпня 2018 року наказом відповідача №80-о на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2018 року у кримінальному провадженні № 1-кп/592/475/18 (справа №592/6029/18) позивача відсторонено від посади начальника відділу - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу державного екологічного нагляду (контролю) на митній території Сумської області на строк до 21 вересня 2018 року.
19.          20 вересня 2018 року наказом №87-о на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2018 року по кримінальному провадженню № 1-кп/592/475/18 по справі № 592/6029/18 позивач відсторонений від посади начальника відділу - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу державного екологічного нагляду (контролю) на митній території Сумської області на строк по 15 листопада 2018 року.
20.          З 16 листопада 2018 року ОСОБА_1 приступив до своїх посадових обов`язків на посаді начальника відділу - старшого державного інспектора з охорони навколишнього середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області.
21.          Згідно з довідкою Інспекції від 1 березня 2019 року № 687/09 період відсторонення позивача від займаної посади тривав з 24 січня 2018 року по 15 листопада 2018 року.
22.          Відповідно до довідки від 3 грудня 2018 року № 3880/09, виданої відповідачем, позивач працює в структурі відповідача на посаді начальника відділу екологічного нагляду (контролю) на митній території Сумської області старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області.
23.          3 грудня 2018 року позивачем подано службову записку на ім`я в.о. начальника відповідача щодо нарахування та виплати середньої заробітної плати за період відсторонення від займаної посади, а саме: з 24 січня 2018 року по 15 листопада 2018 року.
24.          Однак, Інспекцією не було вжито заходів для здійснення виплати позивачу середньої заробітної плати за час його відсторонення від посади.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
25.          Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
26.          Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.  
27.          Статтею 1 КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.
28.          Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
29.          Згідно з частиною шостою статі 72 Закону України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII «Про державну службу» (надалі - Закон N 889-VIII) відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків у разі вчинення ним корупційного правопорушення здійснюється відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".
30.          Частиною п`ятою статті 65 Закону України від 14 жовтня 2014 року N 1700-VII «Про запобігання корупції» встановлено, що особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.
31.          Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначає Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР «Про оплату праці» (надалі - Закон N 108/95-ВР).
32.          Відповідно до статті 1 Закон N 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. 
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. 
33.          Пунктом 7 частини третьої статті 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися.
34.          Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року № 266/94- ВР (надалі - Закон № 266/94-ВР) визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
35.          Відповідно до частини першої статті З Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.
36.          Згідно зі статтею 11 Закону № 266/94-ВР у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.
37.          Законом № 266/94-ВР встановлено порядок отримання громадянином втраченого заробітку за час відсторонення від посади на підставі ухвал слідчого судді винесених згідно КПК України в межах кримінального провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
38.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд дійшов до наступних висновків.
39.          Відповідно до частин першої, другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
40.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що кримінальне провадження стосовно позивача є не закінченим. 
41.          Закон № 108/95-ВР визначає заробітну плату як винагороду за виконану працівником роботу, однак, на момент відсторонення від посади позивач не виконував своїх посадових обов`язків. 
42.          Крім того, позивач є держслужбовцем, в той же час Законом N 889-VIII, на підставі якого йому здійснювалась виплати заробітної плати, також не передбачено виплата такої плати на час його відсторонення від займаної посади, яке здійснене в межах КПК України.
43.          Законом № 266/94-ВР встановлений спосіб відновлення права позивача у випадку безпідставного застосування до нього відповідних заходів, при чому відповідальною особою в такому випадку є держава. Отже, такої правової підстави, як виплата заробітної плати під час відсторонення в межах КПК України не існує.
44.          Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що жодним нормативно-правовим актом, яким регулюються питання проходження публічної служби та правовідносини в оплати праці не встановлено обов`язку роботодавця здійснювати виплату працівнику заробітної плати час застосування до останнього заходу у вигляді відсторонення від посади.
45.          Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 820/5784/17.
46.          Верховний Суд вказує на необґрунтованість доводів скаржника щодо не врахування положення статті 43 Конституції України та постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, оскільки даними правовими нормами визначено право особи на працю та оплата праці, проте, не передбачено обов`язку роботодавця здійснювати виплату працівнику заробітної плати час застосування до останнього заходу у вигляді відсторонення від посади.
47.          Необхідно зазначити, що відповідач, як орган державної влади повинен дотримався вимог частини другої статті 19 Конституції України, а в цьому випадку Інспекція діяла з урахуванням вимог законодавства, та в неї були відсутні підстави для застосування неіснуючих норм.
48.          Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні, тому касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.

СУДОВІ ВИТРАТИ
49.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, передбачених статтями 139, 140 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.  
2. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 5 березня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

____________
____________
____________
О. В. Калашнікова
М.В. Білак
О.А. Губська
Судді Верховного Суду