Постанова
Іменем України 
19 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 171/557/18
провадження № 51-1024 км 19 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:  
головуючого                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                   ОСОБА_2 ,    ОСОБА_3 ,  
за участю:
секретаря судового засідання       ОСОБА_4 ,
прокурора                                            ОСОБА_5 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну  скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за  №12018040410000177,   щодо 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ленінське  Апостолівського району Дніпропетровської області,  жителя АДРЕСА_1 , раніше не  судимого,     
у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. ч. 2 , 3 ст. 297 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини                                 
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області  від 18 квітня 2018 року до ОСОБА_6 застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року ухвалу місцевого суду  щодо ОСОБА_6 змінено, виключено посилання на спрямованість умислу, мету і мотив його дій при вчиненні суспільно небезпечних діянь. В решті ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни. 
 
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , будучи неосудним,01 січня 2018 року в темну пору доби, на Центральній площі по вул. Олександра Довженка в с.Грушівка Апостолівського району Дніпропетровської області пошкодив 6 секцій бетонного огородження пам`ятника «Воїнам-землякам»; 02 січня 2018 року, за аналогічних обставин, пошкодив 8 секцій бетонного огородження, а 28 січня 2018 року  - 32 секції,  спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 9196, 48 грн., тобто вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені  ч.ч. 2 , 3 ст. 297 КК України.
 
Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду  скасувати та призначити новий розгляд. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що  апеляційний розгляд здійснено за відсутності ОСОБА_6 участь якого в судовому засіданні, з огляду на положення ч.1 ст. 512КПК України, була обов`язковою.  
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 в суді касаційної інстанції вимоги касаційної скарги не підтримала.    
 Мотиви суду
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції   перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Із будь-яких інших підстав касаційний суд не вправі втручатися у рішення судів нижчих ланок.
Висновки суду про вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь,  передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 297 КК України, а також вид застосованих примусових заходів медичного характеру, у касаційній скарзі не оспорюються і судом касаційної інстанції не перевіряються.
Доводи прокурора про порушення судом апеляційної інстанції вимог ст.512 КПК, положеннями якої, на його думку, передбачено обов`язкову участь ОСОБА_6 під час апеляційного перегляду, не заслуговують на увагу.
Вимогами ч.ч.1, 2 статті 512 КПК України передбачено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.
Кримінальне провадження – це досудове розслідування і судове провадження( п. 10 ст. 3 КПК України). 
В свою чергу п.24 ст.3 КПК України передбачає, що судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами. 
Тобто кримінальне провадження у суді першої  інстанції включає в себе  саме стадію судового розгляду, яка  здійснюється за правилами глави 28 КПК. 
Дану стадію слід відрізняти від провадження з перегляду судових рішень в апеляційному порядку , що здійснюється відповідно до вимог глави 31 КПК. 
Так, із системного аналізу наведених вище правових норм слідує, що імперативна законодавча вимога (закріплена у ст.512 КПК)  про обов`язкову участь фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, адресована лише до суду першої інстанції, який здійснює судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, та, за наслідками якого, постановляє  ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.
Таким чином, в даному випадку, сторона обвинувачення, стверджуючи про необхідність обов`язкової участі ОСОБА_6 (до якого ухвалою місцевого суду застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом) під час апеляційної процедури, ототожнює дві різні стадії: судового розгляду та перегляду судових рішень в апеляційному порядку.  
Стаття  516 КПК України  визначає, що ухвала суду про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто дана норма відсилає до загальних правил перегляду судових рішень в апеляційному порядку.
Заслуговує на увагу  і те,  що для захисту прав та  інтересів ОСОБА_6 (який страждає на психічне захворювання, внаслідок якого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними) були залучені захисник ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_8 , які користуючись процесуальними правами особи, захист якої вони здійснювали, брали участь у кримінальному провадженні на стадії апеляційного перегляду, а відтак права ОСОБА_6 жодним чином не порушено.  
Така позиція узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої  Суд зауважує,  що особа, яку піддано обов`язковому медичному лікуванню,  повинна мати доступ до суду  та  можливість  бути  вислуханою  або  особисто,  або  через будь-яку форму представництва (див.  De Wilde,  Ooms and Versyp v. Belgium).
Матеріали провадження не містять даних про порушення вимог кримінального процесуального закону, що були б безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення, а тому скарга задоволенню не підлягає. 
З огляду на викладене та керуючись ст. ст.  434, 436,  438, 441, 442 КПК України,  Суд вважає, що касаційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без зміни. 
З цих підстав Суд ухвалив: 
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_9                                               ОСОБА_3