ПОСТАНОВА
Іменем України

15 жовтня 2019 року 
Київ
справа №820/9945/15
адміністративне провадження №К/9901/9323/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2015 (суддя - Марєнко Л.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 (головуючий суддя - Калитка О.М., судді: Бондар В.О., Кононенко З.О.) у справі № 820/9945/15 за позовом Державної фіскальної служби України до Державного підприємства «Івашківський спиртзавод» про стягнення суми штрафних санкцій, -  

встановив:
Державна фіскальна служба України звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства «Івашківський спиртзавод», в якому просила суд стягнути фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 113214157,82 грн. (р/р 3113106700244, код платежу 21081100, одержувач УДКСУ у Золочівському районі, код ЄДРПОУ 37315882, в установі ГУ ДКС України у Харківській області, МФО 851011).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що Державне підприємство «Івашківський спиртзавод» має податковий борг перед бюджетом у розмірі 113214157,82 грн., що виник внаслідок застосування до відповідача фінансових санкцій відповідно до рішення Державної фіскальної служби про застосування фінансових санкцій від 28.04.2015 №000368.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2015, в позові відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій,                                      Державна фіскальна служба України оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20.09.2012, ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду  від 06.02.2013 та прийняти нове рішення  про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач зазначає про правомірність застосування фінансових санкцій згідно рішення Державної фіскальної служби від 28.04.2015 №000368, оскільки факт порушення Державним підприємством «Івашківський спиртзавод» статті 230 Податкового кодексу України, частини шостої статті 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є встановленим та документально підтвердженим.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу Державне підприємство «Івашківський спиртзавод» зазначає, що рішення про застосування фінансових санкцій від 28.04.2015 №000368 вже було предметом судового розгляду та було скасовано постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015; судами першої та апеляційної інстанцій повно досліджено наявні докази та зроблено правомірний висновок щодо відмови у задоволенні позову, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, відповідач просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Ухвалою Верховного Суді від 01.10.2019 призначено розгляд адміністративної справи № 820/9945/15 до касаційного розгляду у судовому засіданні на 15.10.2019 о                        12.00 год.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до пункту 2 частини першої  статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.  
Переглядаючи прийняті у справі судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, посадовими особами сектору контролю за виробництвом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ Міндоходів у Харківській області була проведена фактична перевірка з питань дотримання вимог Закону України від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та іншого законодавства, яке регулює відносини у сфері виробництва та обігу спирту за період з 01.12.2014 по 25.02.2015; проведення інвентаризації спиртовмісних рідин в місцях зберігання на ДП «Івашківський спиртозавод», код ЄДРПОУ 00375250.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 12.03.2015 №3/20-40-21-01-12/00375250, у  висновках якого встановлено факт вивезення КМПА (код УКТ ЗЕД 2207) без відмітки представника контролюючого органу на акцизному складі про погодження його вивезення шляхом поставлення штампу «Виїзд дозволено», чим порушено пункт 230.13-1 статті 230 Податкового кодексу України. Відповідальність за дане порушення передбачена статтею 17 Закону України від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного 1 плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (зі змінами та доповненнями).

На підставі названого акту контролюючим органом прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 28.04.2015 №000368, згідно з яким відповідача було зобов`язано сплатити штраф у розмірі 113 214 157,82 грн. 

Вказане рішення про застосування штрафних санкцій оскаржувалось відповідачем в судовому порядку.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 у задоволенні  позову Державного підприємтсва «Івашківський спиртзавод» до Державної фіскальної служби, Дергачівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 28.04.2015 №000368 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 по справі №820/4795/15 - скасовано та прийнято нову  постанову, якою  позов  Державного підприємства «Івашківський спиртзавод» до Державної фіскальної служби, Дергачівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про застосування фінансових санкцій - задоволено. Скасовано рішення Державної фіскальної служби України про застосування фінансових санкцій від 28.04.2015 №000368 та податкове повідомлення-рішення Дергачівської ОДПІ від 08.05.2015 №0000032101.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову у даній справі суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішення про застосування фінансових санкцій, на підставі якого заявлені позовні вимоги про стягнення суми штрафних санкцій, скасовано постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015 року, підстав для стягнення зазначеної спірної суми фінансових санкцій немає.

Проте, Верховний Суд  вважає такі висновки судів попередніх інстанції передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Частина п`ята цієї статті передбачає, що у разі невиконання суб`єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. 

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Згідно з частиною першою статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права, предметом доказування в даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податкового кодексу України, тощо.

Таким чином, в межах розгляду даної справи обов`язковому встановленню підлягають обставини щодо виконання чи невиконання позивачем приписів пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України в частині надіслання (вручення) відповідачу податкової вимоги, оскільки від цього залежить обґрунтованість звернення податкового органу з позовом про стягнення, а також щодо дотримання податковим органом порядку стягнення коштів, передбаченого пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України.

Крім того, Державною фіскальною службою України в доповнення до касаційної скарги надано копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 по справі №820/4795/15, відповідно до якої постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015 скасовано, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 залишено в силі.

Таким чином, за доводами контролюючого органу, рішення Державної фіскальної служби України від 28.01.20105 №000368 про застосування фінансових санкцій є чинним, його правомірність підтверджена судовим рішенням. 

Враховуючи наведене та з урахуванням положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, справу слід направити на новий розгляд до суду першої інстанції для повного та всебічного розгляду.

Пунктом 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Приймаючи до уваги те, що сплату судового збору ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.12.2015 відстрочено до ухвалення судового рішення по суті, несплачена сума судового збору підлягає стягненню.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

постановив:
Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 31211256026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір за подання касаційної скарги у справі №810/3436/15 у розмірі 5846,40 грн. (п`ять тисяч вісімсот сорок шість гривень 40 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду