Постанова
Іменем України 
07 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 676/9506/14-к
провадження № 51-747км19
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                                             ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 
прокурора                                          ОСОБА_5 ,
захисника                                       ОСОБА_6 ,
виправданого                                  ОСОБА_7 ,
            
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014240160000706, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Сахкамінь Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбаченого ч.ч. 1, 4 ст. 368 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Кам`янець – Подільського міськрайного суду Хмельницької області від 06 листопада 2018 рок ОСОБА_7 визнано невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (Стаття 368 в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1508-VI (1508-17) від 11 червня 2009 року, № 808-VI (2808-17) від 21 грудня 2010 року; в редакції Законів № 3207-VI (3207-17) від 07 квітня 2011 року, № 221-VII (221-18) від 18 квітня 2013 року)та виправдано його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що він обіймаючи посаду старшого державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції, будучи службовою особою VІІ категорії 13-го рангу, на яку був призначений згідно наказу начальника Головного управління юстиції у Хмельницькій області №17/к від 05 січня 2011 року. В порушення вимог ст. 6, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», п.п.2.1,2.2.11 посадової інструкції старшого державного виконався районного відділу державної виконавчої служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції, затвердженої начальником Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції від 26 січня 2012 року, 07 серпня 2013 року, під час телефонної розмови з ОСОБА_8 , яка представляла інтереси стягувача ПП «Агробізнес Мінерал» згідно довіреності від 26 липня 2013 року по виконавчому провадженню, що перебувало на його виконанні по ухвалі № 4/5025/2274/11 від 13 лютого 2012 року виданій Господарським судом Хмельницької області про стягнення з ТОВ «Кам`янець-Подільський комбікормовий завод», боргу згідно мирової угоди на користь ПП «Агробізнес Мінерал», повідомив останній про необхідність передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 1000 грн за прискорення виконання ухвали суду, шляхом зарахування грошових коштів на банківський рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , номер якого він переслав у формі смс-повідомлення 07 серпня 2013 року об 11:52 з номеру мобільного телефону № НОМЕР_2 на номер телефону ОСОБА_8 ( НОМЕР_3 ).
Він же, 08 серпня 2013 року о 15:12 за прискорення виконання ухвали Господарського суду про стягнення з ТзОВ «Кам`янець-Подільський комбікормовий завод» боргу згідно мирової угоди на користь ПП «Агробізнес Мінерал», повторно одержав від ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які представляли інтереси стягувача ПП «Агробізнес Мінерал» згідно довіреності від 26 липня 2013 року, неправомірну вигоду у вигляді 1 000 грн шляхом перерахунку вказаної суми грошових коштів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з банківського рахунку ОСОБА_10 у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 на банківський рахунок ОСОБА_9 №  НОМЕР_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк».
За таких обставин, ОСОБА_7 , обвинувачувався у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду в інтересах третіх осіб з використанням свого службового становища вчиненому повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. (Стаття 368 в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1508-VI (1508-17) від 11 червня 2009 року, № 808-VI (2808-17) від 21 грудня 2010 року; в редакції Законів № 3207-VI (3207-17) від 07 квітня 2011 року, № 221-VII (221-18) від 18 квітня 2013 року).
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2018 року ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції станом на 07 квітня 2011 року) по епізоду від 04 грудня 2012 року звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження в цій частині закрито.
Згідно ухвали суду, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що він, обіймаючи посаду старшого державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції, будучи службовою особою VII категорії 13-го рангу одержав 04 грудня 2012 року від ОСОБА_10 та ОСОБА_8 хабар в розмірі 1000 грн. при наступних обставинах.
04 грудня 2012 року, перебуваючи у коридорі на першому поверсі приміщення районного відділу ДВС Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції на вул. Татарська, 8 у м. Кам`янці - Подільському, повідомив ОСОБА_10 , яка представляла інтереси стягувача згідно довіреності № 609 від 23 лютого 2012 року, по виконавчому провадженню, що перебувало на його виконанні, згідно судового наказу № 5/5025/415/12 від 29 жовтня 2012 року щодо примусового виконання рішення господарського суду Хмельницької області про стягнення з ТзОВ «Кам`янець-Подільський комбікормовий завод» на вул. Вербецьке шосе, 1 в с. Гуменці Кам`янець-Подільського району, заборгованості на користь ФОП « ОСОБА_11 », про необхідність передачі йому хабара в розмірі 1000 грн за прийняття від останньої заяви про відкликання клопотання про повернення виконавчого документу стягувачу, яке було подане 20 листопада 2012 року, та не вчинення дій, які б він мав вчинити згідно вимог ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (складання акту та винесення постанови про повернення стягувачу виконавчого документа), а також в подальшому прискорення виконання судового наказу.
Цього ж дня, перебуваючи у коридорі на першому поверсі приміщення районного відділу ДВС Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції по вул. Татарська, 8 у м. Кам`янеці-Подільському, одержав особисто від ОСОБА_10 хабар у вигляді грошових коштів в сумі 1 000 грн за прийняття заяви про відкликання клопотання про повернення виконавчого документу стягувачу та прискорення виконання судового наказу.
Таким чином, дії ОСОБА_7 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 368 КК України (ст. 368 із змінами, внесеними згідно із Законами № 1508-VI ( 1508- 17) від 11 червня 2009 року, № 2808-VI (2808-17) від 21 грудня 2010 року; в редакції Закону № 3207-VI ( 3207-17) від 07 квітня 2011 року).
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2019 року  вирок місцевого суду залишено без зміни. Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2018 року скасовано та постановлено нову, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України (за епізодом від 26 квітня 2013 року) та кримінальне провадження в цій частині закрито.
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому посилається на те, що допущені судом першої інстанції, а в подальшому й апеляційним судом, однобічність та неповнота судового розгляду призвели до невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження та неправильного застосування судом кримінального закону, оскільки судами неповно встановлено обставини, які мають значення для встановлення істини. Також, посилається на те, що судами не надано оцінки доказам, які безпосередньо вказують на вину виправданого. Зазначає, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою доводи, які були наведені в апеляційній скарзі, а також не навів обґрунтування своїх висновків на спростування його доводів і не мотивував свого рішення належним чином, внаслідок чого постановив ухвалу, яка за змістом не відповідає вимогам КПК України. Крім того, судом проігноровано клопотання прокурора та не досліджено повторно доказів кримінального провадження. Також, вважає, що ухвала апеляційного суду про скасування ухвали районного суду від 10 жовтня 2018 року та постановлення своєї в частині звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності  за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 368 КК України (за епізодом від 26 квітня  2013 року) постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Позиції інших учасників судового провадження 
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник виправданого ОСОБА_7 – адвокат ОСОБА_6 просить залишити її без задоволення як безпідставну.
В судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу, захисник та виправданий заперечували проти задоволення скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК України є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
До того ж суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК України), і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК України. Водночас у певних випадках дослідження доказів апеляційним судом може бути визнано додатковою гарантією забезпечення права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Відповідно до ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Проте, переглядаючи вирок щодо ОСОБА_7 за апеляційною скаргою прокурора, апеляційний суд зазначених вимог закону не дотримався. 
Так, апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, усупереч вимогам ст. 419 КПК України належним чином не мотивував своєї ухвали, не дав вичерпної відповіді на кожен із доводів скарги прокурора, зокрема в апеляційній скарзі вказувалося, що суд першої інстанції безпідставно ухвалив виправдувальний вирок при цьому при обґрунтуванні своїх висновків послався на те, що досудове розслідування здійснювалося в об`єднаному кримінальному провадженні  № 12014240160000706 неуповноваженим слідчим, яка незаконно вручила повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч.ч. 1, 3, 4 ст. 368 КПК України, у зв`язку з чим суд визнав ряд доказів недопустимими, оскільки вони були зібрані слідчим, яка не мала на те повноважень.
Пороте, апеляційний суд, хоча і виклав даний довід в ухвалі, проте належної оцінки та аналізу йому не дав, та передчасно погодився з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Частиною 2 статті 37 КПК України передбачено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.
Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Так, відповідно до п. 2.1 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України 06 квітня 2016 року № 139 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016  року № 680/28810 (Далі Положення), до Реєстру вносяться відомості, зокрема про прізвище, ім`я, по батькові керівника прокуратури, органу досудового розслідування, слідчого, прокурора, який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво, час та дату повідомлення про підозру, зміну повідомлення про підозру, особу, яку повідомлено про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (частина четверта статті 278, стаття 279 КПК України).
Згідно з п. 3.1 Розділу І Положення, внесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про:
-                      призначення слідчого, процесуального керівника, прийняття до провадження - невідкладно;
-                      дату складання повідомлення про підозру, дату і час вручення повідомлення про підозру, зміну раніше повідомленої підозри - невідкладно.
Зокрема, у розділі III зазначеного Положення передбачено, що право доступу відомостей, внесених до Реєстру, мають прокурори та керівники регіональних, місцевих та військових прокуратур - у межах кримінальних правопорушень, щодо слідчими прокуратури та слідчими піднаглядних їм органів проводиться судове розслідування.
З аналізу вимог КПК України та Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що після надходження заяви першочергово вносяться відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, після чого призначаються слідчі та процесуальні прокурори, шляхом внесення відповідних відомостей у ЄРДР, а вже після цього керівник прокуратури та органу досудового розслідування виносить відповідну постанову, яка не може передувати внесенню відомостей до ЄРДР.
В ході досудового розслідування заступником прокурора Кам`янець - Подільського району 25 листопада 2014 року винесено постанову про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень № 12014240160000706 за ч. 1 ст. 368 КК України від 13 серпня 2014 року; № 12014240160000984 за ч. 1 ст. 368 КК України відомості про яке знесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 24 листопада 2014 року; № 12014240160000985 за ч. 3 ст. 368 КК України відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 24 листопада 2014 року; № 12014240160000986 за ч. 4 ст.368 КК України відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 24 листопада 2014 року, та направлено начальнику СВ Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ в Хмельницькій області для організації досудового розслідування.
Відповідно до відомостей з ЄРДР, заступником начальника СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_12 13 серпня 2014 року доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12014240160000706 за ч. 1 ст. 368 КК України ст. слідчому Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ в Хмельницькій області ОСОБА_13 . Крім того, аналогічно заступником начальника СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_12 24 листопада 2014 року доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12014240160000984 за ч. 1 ст. 368 КК України відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 24 листопада 2014 року; № 12014240160000985 за ч. 3 ст. 368 КК України відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 24 листопада 2014 року; № 12014240160000986 за ч.4 ст. 368 КК України відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування 24 листопада 2014 року ст. слідчому Кам`янець-Подільського РВ УМВСУ в Хмельницькій області ОСОБА_13 , що підтверджується наявними у матеріалах справи дорученнями та витягами з ЄРДР.
Разом з тим, після об`єднання вказаних кримінальних проваджень заступником прокурора Кам`янець-Подільського району 25 листопада 2014 року, Єдиним реєстром досудових розслідувань автоматично визначено слідчого ОСОБА_13 , а процесуальними прокурорами визначено ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора  та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування. 
Враховуючи, що матеріали справи не містять постанови про відсторонення слідчого ОСОБА_13 у встановленому порядку від проведення досудового розслідування, підстави вважати, що досудове розслідування здійснювалося у об`єднаному кримінальному провадженні  № 12014240160000706 неуповноваженим слідчим не має. 
Не отримали належної оцінки  і доводи апеляційної скарги прокурора про належне дотримання  слідчим вимог ст. 290 КПК України.
Таким, чином з ухвали апеляційного суду слідує, що суд хоч і виклав доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, та, залишаючи скаргу без задоволення, не зазначив підстав, із яких її визнано необґрунтованою. При цьому, апеляційний суд обмежився перерахуванням доказів, на які є посилання у вироку, і загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції щодо невинуватості ОСОБА_7  у вчиненні інкримінованого йому злочину, та не розкрив суті зібраних у провадженні доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляційної скарги та не розглянув доводи прокурора щодо наявності в матеріалах провадження достатніх та допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 .
Окрім того, за обставин того, що прокурор в апеляційній скарзі оскаржив виправдувальний вирок з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, вказував на неправильну оцінку місцевим судом доказів та просив скасувати оскаржуваний вирок, з метою забезпечення реалізації стороною обвинувачення права на апеляційне оскарження такого судового рішення відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України апеляційний суд мав створити необхідні для цього умови, в тому числі і шляхом повторного дослідження обставин, які оскаржує прокурор, та про необхідність іншої оцінки яких він просив в апеляційній скарзі.
Забезпечення таких умов передбачено безпосередньо  ч. 3 ст. 404 КПК України, відповідно до якої за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Проте суд апеляційної інстанції не виконав вимог процесуального закону, не дослідив і власної оцінки усім обставинам кримінального провадження з огляду на статті 22, 94, 95 КПК України не дав.
Таким чином, апеляційний суд порушив вимоги ст. 419 КПК України  при розгляді апеляційної скарги прокурора і дійшов передчасного висновку щодо законності вироку суду першої інстанції, залишивши його без змін.
Окрім того, є слушними також і доводи касаційної скарги прокурора  про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущенні апеляційним судом в частині скасування ухвали місцевого суду від 10 жовтня 2018 року.
Як слідує з матеріалів даного кримінального провадження, зокрема обвинувального акта від 20 серпня 2016 року, ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачувався у вчиненні епізодів злочинної діяльності від 26 квітня та 8 серпня 2013 року.
Проте, ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2018 року ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції станом на 07 квітня 2011 року) по епізоду від 04 грудня 2012 року звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження в цій частині закрито.
Таким чином, місцевий суд  в порушення  вимог ч.ч. 1, 3 ст. 377  КПК України вийшов за межі висунутого обвинувачення, при цьому ніякого рішення по епізоду від 26 квітня 2013 року не прийняв.
Прокурором в поданій апеляційній скарзі ставилося питання про скасування вказаної ухвали районного суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Також прокурор просив суд апеляційної інстанції ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у тому числі і у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України (за епізодом від 26 квітня 2013 року).
Апеляційний суд задовольнив клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності  за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції станом на 07 квітня 2011 року) у зв`язку із закінченням строків давності та скасував ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2018 року й постановив нову, якою ОСОБА_7 звільнив від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України (за епізодом від 26 квітня 2013 року) та кримінальне провадження в цій частині закрив. Таким чином, апеляційний суд вийшов за межі апеляційної скарги прокурора та не врахував, що рішення по вказаному епізоду судом першої інстанції взагалі не приймалося, чим допустив порушення вимог ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК України.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущені порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами   п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора –частковому задоволенню.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора,  дати їй належну оцінку, та з урахуванням усіх встановлених обставин прийняти законне і обґрунтоване рішення.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд

ухвалив:
 
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є  остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                      ОСОБА_3