Постанова
Іменем України        
24 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 601/271/16-ц
провадження № 61-8750св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Почаївська міська рада Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 червня 2016 року у складі судді Білосевич Г. С. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області  від 06 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Храпак Н. М., Парандюк Т. С., Дикун С. І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Почаївської міської ради Кременецького району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування рішення Почаївської міської ради та протоколу № 2 засідання міської комісії,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
в лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_2 ,                       ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування рішення Почаївської міської ради  від 21 січня 2014 року № 1 та протоколу № 2 засідання міської комісії по розподілу квартир у новозбудованих житлових будинках у м. Почаїв в частині отримання квартир відповідачами. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що рішенням виконавчого комітету Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області № 1 від 21 січня 2014 року «Про затвердження протоколу міської комісії по розподілу квартир у новозбудованих житлових будинках по АДРЕСА_3 » затверджено протокол № 2 засідання міської комісії по розподілу квартир у новозбудованих житлових будинках у м. Почаїв 21 січня 2014 року. Вищезазначеним протоколом з додатками 1, 2, 3, 4 міської комісії по розподілу квартир затверджено список громадян, жителів м. Почаїв, які підпадали під відселення з будинків АДРЕСА_1 і будинку АДРЕСА_2 станом на 27 серпня 2010 року та список громадян, які отримали квартири у новозбудованих житлових будинках по АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які отримали квартири, не значаться у списку громадян, які підпадали на відселення чи у списку громадян, які перебувають на квартирному обліку, тому незрозуміло на яких підставах дані особи отримали квартири. Крім того, квартиру у новозбудованих будинках отримала і ОСОБА_2 , на підставі того, що вона доглядала власницю квартири ОСОБА_5 , яка померла                 2010 року . 
Вважає, що вказане рішення в цій частині також є незаконним, оскільки ОСОБА_5 не перебувала на квартирному обліку на покращення житлових умов по місцю свого проживання, ОСОБА_2 не є членом її сім`ї і не була зареєстрована у квартирі ОСОБА_5 та не здійснювала догляд останньої, тому не мала права бути внесена у списки громадян, які підпадали на відселення. 
Позивач із складом сім`ї в кількості 5 чоловік з 27 лютого 1987 року перебуває на квартирному обліку за місцем проживання по Почаївській міській раді та станом на                  01 січня 2015 року знаходиться на даному обліку під № 1, і у разі, якщо з`являються ще вільні квартири в новозбудованих будинках (через смерть особи чи з інших підстав) має право на отримання квартири у новозбудованих житлових будинках по АДРЕСА_3 .
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Кременецького районного суду від 3 червня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Почаївської міської ради Кременецького району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування рішення Почаївської міської ради та протоколу № 2 засідання міської комісії.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що права позивача ОСОБА_1 щодо відселення відповідачів з займаних ними жилих приміщень не порушені.
Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 06 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Кременецького районного суду від 3 червня 2016 року залишено без змін.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивачем не було доведено у належний спосіб тієї обставини, що її права порушені через відселення відповідачів із займаних ними житлових приміщень.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У вересні 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області  від 06 вересня 2016 року в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судом апеляційної інстанції було протиправно прийнято документи від представника відповідача на стадії апеляційного розгляду, крім того судом не встановлювались причини неподання цих документів раніше, адже до суду першої інстанції вони не надавались.
ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги  надані нею докази, які спростовують пояснення представника Почаївської міської ради, яка вказувала на те, що ОСОБА_2 доглядала власницю квартири ОСОБА_6 
Доводам касаційної скарги також є те, що заявник разом із членами своєї сім`ї в кількості п`яти осіб  знаходиться під № 1 на квартирному обліку за місцем проживання, а тому мала право отримати квартиру в новозбудованих будинках, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартирному обліку та у списку на відселення не перебували, ОСОБА_2 не була ні членом сім`ї, ні квартиронаймачем  громадянки                             ОСОБА_6 Суди даних обставин не врахували, а тому прийняли помилкові рішення. 
Узагальнені доводи осіб, яка подали відзиви на касаційну скаргу
У листопаді 2017 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу  ОСОБА_1 від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в яких відповідачі просять залишити касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість, а оскаржувані судові рішення без змін. Вказують, що квартири в житлових будинках, збудованих за рахунок субвенції безоплатно були передані у власність територіальної громади м. Почаєва для подальшої передачі громадянам з метою відселення їх з території Свято-Успенської Почаївської Лаври.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судами встановлено, що згідно доручення голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 20 липня 2010 року № 72, утворено комісію щодо визначення можливих шляхів повернення приміщень Свято-Успенській Почаївській Лаврі УПЦ у м. Почаєві.
На виконання даного доручення рішенням виконавчого комітету Почаївської міської ради «Про визначення можливих шляхів повернення приміщень, які належали Свято-Успенській Почаївській Лаврі відповідно до доручення голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 20.07.2010 року № 72» від 27 серпня 2010 року № 278  затверджено склад сімей жильців, які проживають у будинках, що знаходяться на території Свято-Успенської Почаївської Лаври УПЦ у м. Почаєві, згідно наданих списків адміністрацією ВПУ-21 в м. Почаїв по АДРЕСА_12 та адміністрацією Почаївського комбінату комунальних підприємств по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1. Заборонено дирекції ВПУ-21 та начальнику Почаївського ККП проводити реєстрацію громадян в квартирах будинків, перерахованих в п.1 даного рішення за винятком новонароджених дітей та в разі одруження осіб, які зареєстровані в даних будинках.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 64 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2013 році субвенції з державного бюджету обласному бюджету Тернопільської області на продовження будівництва житлових будинків у                   м. Почаїв Кременецького району з метою відселення сторонніх осіб з території Свято-Успенської Почаївської Лаври" передбачено механізм надання у 2013 році субвенції з державного бюджету обласному бюджету Тернопільської області на продовження будівництва житлових будинків у м. Почаїв Кременецького району з метою відселення сторонніх осіб з території Свято-Успенської Почаївської Лаври.
Пунктом 8 вказаної постанови передбачено, що квартири у житлових будинках збудованих за рахунок субвенції, безоплатно передаються у власність територіальної громади м. Почаєва для подальшої передачі громадянам з метою відселення їх з території Свято-Успенської Почаївської Лаври.
Розпорядженням міського голови Почаївської міської ради від 24 жовтня 2013 року               № 87, на виконання доручення голови Тернопільської ОДА № 72 від 20 липня 2010 року та протоколу засідання Тернопільської ОДА від 27 липня 2010 року про визначення можливих шляхів повернення приміщень, які належали Свято-Успенській Почаївській Лаврі в м. Почаїв, створено комісію для розподілу квартир в новозбудованих будинках.
 
Згідно рішення виконавчого комітету Почаївської міської ради № 1 від 21 січня 2014 року, затверджено протокол № 2 від 21 січня 2014 року з додатками 1, 2, 3, 4 міської комісії по розподілу квартир в новозбудованих будинках по АДРЕСА_3 в м. Почаїв.
21 січня 2014 року членами комісії розглянуто питання надання квартир для відселення з непридатного для проживання житлового будинку по АДРЕСА_1 і                   АДРЕСА_2 згідно списків жителів даних будинків, поданих адміністрацією Почаївського ККП і ДНЗ «Почаївське ВПУ» та рекомендовано виконавчому комітету міської ради затвердити протокол № 2 від 21 січня 2014 року міської комісії, що стверджується вищезазначеним протоколом. 
ОСОБА_2 з 2007 року, за згодою квартиронаймача ОСОБА_5 та голови Почаївської міської Ради, разом із дочкою інвалідом з дитинства І групи та сином інвалідом з дитинства ІІІ групи проживала квартирі АДРЕСА_4 , який підпав для відселення. З 2007 року між ОСОБА_2 та Почаївським комбінатом комунальних підприємств був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до якого ОСОБА_2 оплачувала комунальні послуги за користування житлом.
Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 1995 року постійно проживав та був зареєстрований разом з тіткою ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_5 . Дана квартира перебувала у комунальній власності, наймачем була ОСОБА_8 , з якою проживав ОСОБА_3 та члени його сім`ї.
Згідно довідки № 147 від 08 грудня 2015 року, виданої Почаївським комбінатом комунальних підприємств, в квартирі по АДРЕСА_6 проживали ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , який зареєстрований за даною адресою з 15 вересня 2006 року.
Судами встановлено, що відповідно до додатку № 1, № 2 до протоколу № 2 рішення комісії, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 значаться в списку квартиронаймачів та членів їх сімей, яким надаються квартири для відселення із непридатного для проживання житлового будинку по АДРЕСА_1 новозбудовані житлові будинки по АДРЕСА_3 .
Рішенням Почаївської міської ради від 28 січня 2014 року № 1494 прийнято у власність територіальної громади м. Почаїв два чотирьохповерхових будинки на 63 квартири по АДРЕСА_3 . Почаївським комбінатом комунальних підприємств взято на баланс на обслуговування два житлові будинки на 63 квартири по АДРЕСА_3 .
 
Згідно рішення Почаївської міської ради від 28 січня 2014 року № 1493  «Про виконання доручення голови Тернопільської ОДА № 72 від 20 липня 2010 року» та рішення засідання комісії № 1 від 27 липня 2010 року, повернуто Свято-Успенській Почаївській Лаврі наступні будівлі: комунальний 18-ти квартирний житловий будинок по АДРЕСА_10 ; комунальний 14-ти квартирний житловий будинок по АДРЕСА_11 ; комунальний 12-ти квартирний житловий будинок по АДРЕСА_12 ; комунальний 18-ти квартирний житловий будинок по АДРЕСА_2 .
30 січня 2014 року ОСОБА_2 видано ордер на жиле приміщення квартиру АДРЕСА_7 .
30 січня 2014 року ОСОБА_4 видано ордер на жиле приміщення квартиру АДРЕСА_8 .
30 січня 2014 року ОСОБА_3 видано ордер на жиле приміщення квартиру АДРЕСА_9 .
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої' статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 304 ЦПК України 2004 року справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цим кодексом.
Під час підготовки розгляду справи апеляційним судом протягом десяти днів з дня отримання справи суддя-доповідач вчиняє такі дії: з`ясовує питання про склад осіб, які беруть участь у справі; визначає характер спірних правовідносин та закон, який їх регулює; з`ясовує обставини, на які посилаються сторони та інші особи, які беруть участь у справі, як на підставу своїх вимог і заперечень; з`ясовує, які обставини визнаються чи заперечуються сторонами та іншими особами; вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції; за клопотанням сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову; вчиняє інші дії, пов`язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи (стаття 301 ЦПК України 2004 року).
Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції відповідно до статті 301 ЦПК України 2004 року наділений повноваженнями встановлювати обставини справи, збирати та досліджувати докази.
Доводи заявника про те, що апеляційний суд в порушення норм процесуального права дослідив нові докази, неподання яких до суду першої інстанції не було зумовлено поважними причинами, відхилені Верховним Судом, оскільки висновки апеляційного суду про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ґрунтуються на досліджених доказах, наданих до суду першої інстанції. Докази, представлені представником Почаївської міської ради до апеляційного суду, надані на спростування доводів апеляційної скарги.
 Доводи касаційної скарги про те, що заявник разом із членами своєї сім`ї в кількості п`яти осіб  знаходиться під № 1 на квартирному обліку за місцем проживання, а тому мала право отримати квартиру в новозбудованих будинках колегія суддів відхиляє з огляду на нижченаведене. 
Відповідно до статті 9 ЖК УРСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Частиною другою статті 111 ЖК УРСР передбачено, якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, у зв`язку з непридатністю для проживання підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий, інше благоустроєне жиле приміщення надається виселюваним державною, кооперативною або іншою громадською організацією, якій належить будинок, що підлягає знесенню, або якій призначається підлягаючий переобладнанню будинок (жиле приміщення), а в разі відсутності цієї організації чи неможливості надання нею жилого приміщення - виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.
Як було вірно встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до додатку № 1, № 2 до протоколу № 2 рішення комісії, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 значилися в списку квартиронаймачів та членів їх сімей, яким надаються квартири для відселення із непридатного для проживання житлового будинку по АДРЕСА_1 новозбудовані житлові будинки по АДРЕСА_3 .
Рішенням Почаївської міської ради № 1494 від 28 січня 2014 року прийнято у власність територіальної громади м. Почаїв два чотирьохповерхових будинки на 63 квартири по АДРЕСА_3 .
Судами було вірно встановлено, що спорудження вищезазначених будинків було здійснено за рахунок субвенції виділеної на підставі Постанови Кабінету Міністрів  України від 30 січня 2013 року № 64 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2013 році субвенцій з державного бюджету обласному бюджету Тернопільської області на продовження будівництва житлових будинків у м. Почаїв Кременецького району з метою відселення сторонніх осіб з території Свято-Успенської Почаївської Лаври".
Таким чином суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків, що відселення та видача ордерів відповідачам було здійснено з метою відселення сторонніх осіб з непридатних для проживання житлових приміщень, що знаходились на території  Свято-Успенської Почаївської Лаври, а тому оскаржувані рішення на права позивача, як особи, яка перебуває під № 1 на квартирному обліку за місцем проживання не вплинули.
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Керуючись статтями 400,401,416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області  від 06 вересня 2016 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: | І. В. Литвиненко
| В. С. Висоцька
| І. М. Фаловська