Постанова 
Іменем України                           
 
16 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 522/21798/16-ц
 
провадження № 61-15613св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),  Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
представник позивача - адвокат Попов Михайло Сергійович,
відповідачі: Департамент міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2017 року у складі судді     Загороднюка В. І. та постанову Одеського апеляційного суду від 26 липня 2019 року у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Вадовської Л. М.,               Ващенко Л. Г.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 

 

Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_2 про скасування та визнання свідоцтва про право власності недійсним.
 
Позовна заява мотивована тим, що 03 березня 2000 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого останні придбали у власність квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власність на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 11 січня 1997 року № 11-8731, зареєстрованого в міському бюро технічної інвентаризації м. Одеси 10 лютого 1997 року.
На підставі договору купівлі-продажу від 27 травня 2015 року № 1-1100, право власності на квартиру АДРЕСА_1 набула ОСОБА_2 .
 
Вказував, що на протязі двох останніх років він, будучи сусідом ОСОБА_2 , звертався зі скаргами до правоохоронних органів, Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Одеської обласної державної адміністрації, щодо незаконної приватизації                    ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нежитлового приміщення за адресою:                 АДРЕСА_1 , в результаті якої системно знищується пам`ятка архітектури «Доходний дім А. Б. Мінкуса».
 
Ураховуючи уточнення до позову, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 11 січня                1997 року № 11-8731 на квартиру АДРЕСА_1 виданого на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_2 про скасування та визнання свідоцтва про право власності недійсним відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскаржуване свідоцтво про право власності на житло видавалося на ім`я ОСОБА_3 та                 ОСОБА_4 , проте будь-яких вимог до них ОСОБА_1 не заявляв, натомість заявив позов до ОСОБА_2 , яка є новим власником квартири                 АДРЕСА_1 , та яка жодних переобладнань квартири не виконувала і прав позивача не порушувала.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 26 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2017 року скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності № 11-8731, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 11 січня 1997 року на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позов пред`явлено до неналежних відповідачів, оскільки вирішення вимог про визнання недійсними свідоцтва про право власності з підстав незаконності приватизації нежитлового приміщення можливе лише за умови залучення до участі у справі як відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - колишніх власників майна.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_7 мотивована тим, що постанова Одеського апеляційного суду, якою скасовано рішення першої інстанції та відмовлено в задоволенні позову, повністю дублює рішення суду першої інстанції та не містить жодного мотиву та правового обґрунтування для скасування рішення суду першої інстанції.
 
ОСОБА_7 не заперечує, що свідоцтво про право власності, яке оскаржується, було видане на осіб, які не були залучені до участі у справі в якості сторони. Вважає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права у зв`язку з незалученням належного відповідача.
 
Зазначає, що він, як законний представник дітей з інвалідністю, намагається поновити порушені права, оскільки діти були позбавлені можливості користуватися спільним майном багатоквартирного будинку - нежитловим приміщенням, яке було незаконно реконструйовано та переведено в житловий стан.
 
Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У серпні 2019 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою судді Верховного Суду від 22 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Згідно зі свідоцтвом про право власністі на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 11 січня 1997 року № 11-8731, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
 
Відповідно до договору купівлі-продажу від 27 травня 2015 року № 1-1100 власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 
 
У листі Житлово-комунального сервісу «Потро-Франковський»                          від 27 листопада 2014 року зазначено, що підлога квартири АДРЕСА_1 знаходиться нижче рівня землі приблизно на 20 см.
 
Згідно з актом обстеження від 22 липня 2015 року виявлено, що в стіні приміщення санітарного вузла зруйнована прохідна в ній інженерна система загального користування будинку (вентиляційний канал, який призначений для природного повітря обміну підвалу, а також з`єднаний з вище розміщеними квартирами димар), що не відповідає технічному паспорту від 15 листопада 1996 року.
 
Відповідно до листа Управління охорони об`єктів культурної спадщини                від 13 травня 2015 року будівля розташована за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 10 - колишній Прибутковий будинок (1906-1908, архітектор А. Б. Мінкус), взятий під охорону держави рішенням Одеського обласного виконавчого комітету від 27 грудня 1991року № 580 як пам`ятка містобудування та архітектури місцевого значення. 
 
Згідно з наказом Міністерства культури і туризму України від 20 червня  2008 року № 728/0/16-08 об`єкт занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за № 129-Од.
 
Відповідно до листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 21 серпня 2015 року квартира АДРЕСА_1 , яка розташована в цокольному приміщенні вказаного будинку в якості житлового приміщення експлуатується тривалий час. Згідно інформації управління архітектури та містобудування Одеської міської ради в архівних документах управління відсутні документи про проектування з реконструкції нежитлового приміщення в житлову квартиру.
 
Постановою Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 30 листопада 2015 року № 761 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 96 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850 грн. Цією постановою було встановлено, що роботи з будівництва ніші в приміщені № 3 проводяться з втручанням в несучі конструкції, за адресою: АДРЕСА_1 .
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
  
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України 2004 року, пункти 2 і 4 частини третьої статті 175 ЦПК України ).
 
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України 2004 року).
 
Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 32 ЦПК України 2004 року, стаття 50 ЦПК України).
 
Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою (частина друга статті 118 ЦПК України 2004 року).
 
Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК 2004 року).
 
Пред`явлення позову до неналежного відповідача має наслідком заміну неналежного відповідача в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
 
Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру №НОМЕР_1 , яке видане ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вважав, що його права порушені, оскільки нежитлове приміщення було приватизоване незаконно, без затверджених у встановленому порядку рішень. Втім визначив відповідачами ОСОБА_2 та Департаменту міського господарства Одеської міської ради.  
 
Суди попередніх інстанцій вважали, що позов не підлягає задоволенню з огляду на те, що такий заявлено до неналежних відповідачів з огляду на те, що у разі визнання свідоцтва про право власності недійсним, суд вирішить справу про права ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не брали участь у справі.
 
З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується та вважає, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не підлягає скасуванню, оскільки визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
 
Аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня                  2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі             № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та                  № 372/51/16-ц.
 
Доводи заявника про подання клопотання про заміну неналежного відповідача з посиланням на уточнену позовну заяву від 01 червня          2017 року (а. с. 43) та фіксацію судового засідання колегія суддів відхиляє, оскільки ні у зазначеній уточненій позовній заяві, ні під час судового засідання позивачем не заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача або про залучення співвідповідача. 
 
Однак, скасовуючи рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2017 року апеляційний суд правильно виходив з того, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з підстав, які не були підґрунтям позовних вимог.
 
Оскільки суд апеляційної інстанції права самостійно залучати належного відповідача не мав, колегія суддів дійшла висновку, що у його діях відсутні порушення норм процесуального права, відтак оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки аргументи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість його рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Одеського апеляційного суду від 26 липня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Б. І. Гулько   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк