ПОСТАНОВА
Іменем України

30 жовтня 2019 року 
Київ
справа №201/8292/17(2-а/201/274/2017)
адміністративне провадження №К/9901/17392/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О., 
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М., 

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом  ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м.Дніпра Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гончарова Артура Олексійовича про визнання дій протиправними і скасування постанови про адміністративне правопорушення, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління патрульної поліції м.Дніпра Департаменту патрульної поліції на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07.07.2017, прийняту у складі головуючого судді Антонюка О.А., та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.08.2017, прийняту у складі колегії суддів: Олефіренко Н.А. (головуючий), Білак С.В., Шальєвої В.А.
І. Суть спору
1. У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м.Дніпра Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гончарова А.О., в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 30.05.2017 серії ЕАА № 105903, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за вчинення порушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП України та закрити провадження по справі. 
2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 30.05.2017 інспектором 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Дніпра Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гончаровим А.О. винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП і накладено штраф у розмірі 425 грн. 
3. Позивач уважає вказану постанову незаконною, оскільки хоча його автомобіль і зупинявся, але постанова складалася інспектором без урахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення і потоку інших автомобілів, інтенсивність та рядності руху, відповідного знаку там не було, автомобіль інших учасників цієї пригоди інспектор УПП своєчасно не зупиняв і не оглядав, доказів правопорушення не надано, місце скоєння правопорушення вказано не вірно, тобто факт порушення ґрунтується на припущенні, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався. Уважає дії, вчинені вказаним інспектором УПП протиправними і незаконними та просив, визнати дії цього інспектора протиправними, скасувати вказану постанову і закрити провадження у справі, задовольнивши позов в повному обсязі.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Судами попередніх інстанцій установлено, що 30.05.2017 о 17 годині 47 хвилин інспектором 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Дніпра Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гончаровим А.О. на вул. Малиновського, 50 в м. Дніпро було зупинено автомобіль «БМВ 5201», державний номер НОМЕР_1 , який рухався по вказаній вулиці без закріпленого у встановленому місці переднього державного номеру і в ході перевірки документів виявлено відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим допустив порушення вимог пункту 2.1 «г» Правил дорожнього руху  України.
5. На підставі вказаного 30.05.2017 Інспектором 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Дніпра Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гончаровим А.О. складено постанову серії ЕАА № 105903 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП  в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425 грн, яку вручено позивачу.
6. ОСОБА_1 не погодившись з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу та винесення постанови про адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 126 КУпАП звернувся до суду за захистом своїх прав.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
7. Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська постановою від 07.07.2017 позовні вимоги задовольнив в повному обсязі.
8. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 18.08.2017 рішення суду першої інстанції скасував в частині закриття провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.
9. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишив без змін.
10. Ухвалюючи таке рішення суд апеляційної інстанції підтримав висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами статей 278, 279 КУпАП; дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу є протиправними, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП, з огляду на порушення вимог законодавства при її винесенні, підлягає скасуванню.
IV. Касаційне оскарження
11. У касаційні скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
12. У доводах касаційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства.
13. Позивач заперечень на касаційну скаргу не надав.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
14. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
15. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
16. На підставі частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
17. Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
18. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
19. Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
20. За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
21. Пункт 2.1 (ґ) ПДР України та статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки, зокрема, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
22. Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП про адміністративні правопорушення, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).
23. Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
24. Стаття 69 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
25. Стаття 72 КАС України (в чинній редакції) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
26. Згідно з частиною другою статті 77 КАС України (в чинній редакції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
27. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
28. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
29. Законом України від 14 липня 2015 року №596-УІІ «Про внесення змін де деякий законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.
30. Так, відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
31. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
32. Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.
33. Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
34. Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
35. За змістом статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

VI. Позиція Верховного Суду
36. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про надання уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції права на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.
37. Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
38. Таким чином під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого статтею 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.
39. З постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що 30.05.2017 о 17 годині 47 хвилин інспектором 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Дніпра Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гончаровим А.О. на вул. Малиновського, 50 в м. Дніпро було зупинено автомобіль «БМВ 5201», державний номер НОМЕР_1 , який рухався по вказаній вулиці без закріпленого у встановленому місці переднього державного номеру і в ході перевірки документів виявлено відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим допустив порушення вимог пункту 2.1 «г» Правил дорожнього руху  України.
40. Верховний Суд звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
41. Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
42. Відповідно до вимог статті 71 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних судових рішень) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
43. Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем пункту 2.1 «г» Правил дорожнього руху, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.
44. За такого правового врегулювання та обставин справи Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30.05.2017 серії ЕАА № 105903 у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП.
45. З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про те, що під час винесення оскаржуваної постанови поліцейським патрульної поліції було порушено процедуру оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.
46. У свою чергу, такий висновок судів першої та апеляційної інстанцій не впливає на правильність вирішення цієї справи по суті, оскільки постанова відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП є неправомірним та підлягає скасуванню.
47. Пунктом 3 частини 1 статті 349 КАС України передбачено, що Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
48. Згідно частини 4 статті 351 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
49. Враховуючи викладене, а також те, що рішення суду є помилковим в частині незазначення вищенаведених мотивів відмови в задоволенні позову, то відповідно до частини четвертої статті 351 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне змінити судове рішення шляхом зміни його мотивувальної частини.
VII. Судові витрати
50. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Управління патрульної поліції м.Дніпра Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
2. Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 7 липня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року у справі № 201/8292/17 - змінити в частині мотивів задоволення позову.
3. В решті - залишити без змін.'
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                              О.О. Шишов
Судді                                                                                                           І.В. Дашутін
                                                                                                                   М.М. Яковенко