ДОДАТКОВА  ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
23 жовтня 2019 року           
м. Київ
 
Справа № 815/6171/17
Провадження № 11-389апп19
 
судді-доповідача Прокопенка О. Б., 
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л.,  Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
розглянувши клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_2 до державного реєстратора Одеської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича (далі - державний реєстратор), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Приморська районна адміністрація Одеської міської ради; на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИЛА:
Велика Палата Верховного Суду постановою від 26 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнила. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2018 року скасувала, провадження у справі закрила.
ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_7 , заявив клопотання про ухвалення додаткового судового рішення, у якому просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь судовий збір у сумі 2 240 грн, сплачений ним за подання апеляційної та касаційної скарг (960 та 1 280 грн відповідно), а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18 000 грн, що підтверджується доповненням № 1 та актом фактично наданих послуг до договору від 15 грудня 2017 року № 15/12/3з92/17А про надання послуг (т.1, а. с. 59 - 60).
ОСОБА_1 вважає, що спір виник унаслідок неправомірних дій позивача, тому відповідно до частини восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд має право покласти на ОСОБА_2 судові витрати, понесені ним у зв`язку з розглядом цієї справи.
Неправомірність дій позивача, на думку ОСОБА_1 , підтверджується рішенням Великої Палати Верховного Суду у цій справі, яка закрила провадження у зв`язку з тим, що спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та наведені у клопотанні  ОСОБА_1 доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що це клопотання підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення (частина друга статті 252 КАС).
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Велика Палата Верховного Суду постановою від 26 червня 2019 року не змінила судові рішення та не ухвалила нове, а закрила провадження у справі, розподіл судових витрат не здійснювався.
Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 понесених ним судових витрат, оскільки такі виникли внаслідок неправомірних дій останньої, Велика Палата Верховного Суду вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС увипадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина десята статті 139 КАС).
Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Приморська районна адміністрація Одеської міської ради; на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії у листопаді 2017 року. На той час не було судової практики щодо віднесення такої категорії спорів до юрисдикції цивільного суду, тому немає підстав вважати, що дії позивача щодо звернення з цим позовом були неправильними чи необґрунтованими. 
Тому немає підстав для задоволення клопотання про стягнення із ОСОБА_2 судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом цієї справи.
Проте, відповідно до частини другої статті 132 КАС розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.
Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (частина п`ята статті 7 цього Закону).
Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що немає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, що складаються зі сплаченого судового збору у сумі 2 240 грн, та понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у сумі 18 000 грн.
Однак судовий збір у розмірі 960 грн, сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги, що підтверджується платіжним дорученням від 7 травня 2018 року № ПН2355, та судовий збір у розмірі 1280 грн, сплачений ОСОБА_1 за подання касаційної скарги, що підтверджується платіжним дорученням від 18 липня 2018 року № 0.0.1087135476.1, слід повернути.
Керуючись статтями 132, 139, 252, 345, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України та пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
2. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1  про стягнення із ОСОБА_2 на його користь судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, що складаються із судового збору у сумі 2 240 грн, та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 18 000 грн.
3. Повернути ОСОБА_1  з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 960 грн (дев`ятсот шістдесят гривень), сплачений згідно з платіжним дорученням від 7 травня 2018 року № ПН2355, та судовий збір у розмірі 1280 грн (одна тисяча двісті вісімдесят гривень), сплачений згідно з платіжним дорученням від 18 липня 2018 року № 0.0.1087135476.1.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач | | О. Б. Прокопенко
Судді: | Н. О. Антонюк | О. Р. Кібенко
| Т. О. Анцупова | В. С. Князєв
| С. В. Бакуліна | Л. М. Лобойко
| В. В. Британчук | Н. П. Лященко
| Ю. Л. Власов | Л. І. Рогач
| В. І. Данішевська | О. М. Ситнік
| Ж. М. Єленіна | В. Ю. Уркевич
| О. С. Золотніков | О. Г. Яновська