ПОСТАНОВА
Іменем України
01 листопада 2019 року 
Київ
справа №529/910/16-а
адміністративне провадження №К/9901/23691/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 (суддя Шевцова Н.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції України, Державної казначейської служби України про визнання дій та бездіяльності протиправними та стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України та Державної казначейської служби України про визнання дій та бездіяльності протиправними та стягнення моральної шкоди.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Диканський районний суд Полтавської області постановою від 27.12.2016 позов задовольнив частково. 
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 визнано причину пропуску Департаментом патрульної поліції Національної поліції України строку на апеляційне оскарження постанови Диканського районного суду Полтавської області від 27.12.2016, зазначену в клопотанні про поновлення строку - неповажною. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Диканського районного суду Полтавської області від 27.12.2016.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в редакції, чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження).  
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що в ході судового розгляду справи представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було вказано на необхідність заміни неналежного відповідача  належним та зазначено, що належний відповідач знаходиться за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3. Оскільки відбулася фактична та юридична заміна дислокації Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, встановити хто отримав копію постанови 03.01.2017 не являється можливим.
Позиція інших учасників справи
Позивач відзиву на касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України не надав.
Державна казначейська служба України заяву про приєднання до касаційної скарги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України або відзиву на неї не надала.
Рух касаційної скарги
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 05.05.2017 відкрив касаційне провадження за скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017.
15.02.2018 вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 31.10.2019 зазначену адміністративну справу призначив до розгляду в порядку письмового провадження.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій 
Диканський районний суд Полтавської області постановою від 27.12.2016 позов задовольнив частково.
Зазначене рішення ухвалено у відкритому судовому засіданні. При цьому відповідно до матеріалів справи представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подав письмову заяву, в якій просив закінчити розгляд справи без його участі, врахувавши письмові заперечення.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень електронний примірник рішення суду першої інстанції від 27.12.2016 надіслано судом 27.12.2016, зареєстровано 28.12.2016 й оприлюднено в цьому реєстрі 30.12.2016.
02.03.2017 Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на постанову Диканського районного суду Полтавської області від 27.12.2016.
Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13.03.2017 залишив апеляційну скаргу без руху, в тому числі, вказавши на подання відповідачем скарги поза межами строку, передбаченого статтею 186 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження) та відсутність клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження та не зазначення обставин пропуску строку на апеляційне оскарження. Ухвалою суду від 13.03.2017 запропоновано протягом 30 днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження.
На виконання вимог ухвали від 13.03.2017 про залишення апеляційної скарги без руху 30.03.2017 від представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на адресу Харківського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення статті 186 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження), дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку та відмовив у відкритті апеляційного провадження. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України (у чинній редакції), колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України (у чинній редакції), підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України(у чинній редакції),  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (у чинній редакції), встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду апеляційної інстанції  відповідає, а викладені у касаційній скарзі вимоги скаржника є необґрунтованими з огляду на таке.
Так, частиною першою статті 185 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження) передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частини другої статті 186 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження) апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Відповідно до частини першої статті 102 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження) пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. 
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Судом встановлено, що апеляційна скарга на постанову Диканського районного суду Полтавської області від 27.12.2016 подана Департаментом патрульної поліції Національної поліції України 02.03.2017, тобто поза межами десятиденного строку від дати складання повного тексту судового рішення. 
Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження відповідач послався на те, що до початку судового розгляду справи судом першої інстанції повістки та ухвали по справі надходили виключно на адресу Управління патрульної поліції в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції: м. Полтава, вул. Європейська, 164, інколи в супровідних документах зазначалась адреса ліквідованого підрозділу Департаменту патрульної служби МВС. В ході судового розгляду справи представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було вказано на необхідність заміни неналежного відповідача  належним та зазначено, що належний відповідач знаходиться за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3. На адресу  Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) копія оскаржуваної постанови не надходила, встановити хто отримав копію постанови 03.01.2017 не являється можливим. 
Надаючи оцінку доказам поважності причин пропуску строку, поданим відповідачем, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Департамент патрульної поліції Національної поліції України отримав копію оскаржуваної постанови  03.01.2017, що підтверджується  зворотним поштовим повідомленням із зазначенням адреси: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9 (а.с.1 36). Апеляційну скаргу згідно штемпелю на поштовому конверті подано 02.03.2017, тобто з пропуском строку, встановленого частиною другою статті 186 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження).
10.02.2017 представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України  направлено заяву  до Диканського районного суду Полтавської області про отримання копії постанови по справі № 529/910/16-а разом з довіреністю на особу представника, в якій зазначено адресу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9. Також, суд апеляційної інстанції встановив, що до апеляційної скарги представником апелянта було додано довіреність, в якій також зазначено адресу: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9.
Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що посилання представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України  в клопотанні про поновлення строку, на те, що в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції їх представником було вказано на необхідність заміни неналежного відповідача  належним та відомості, що належний відповідач знаходиться за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, матеріалами справи не підтверджено. При цьому, матеріали справи містять ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 27.12.2016, в якій зазначено, що вірним вважати назву відповідача, до якого звернувся з позовними вимогами ОСОБА_2. - Департамент патрульної поліції Національної поліції України і місце розташування якого є вул. Народного ополчення, 9 м. Київ (а.с.124). Будь-яких документів із зазначенням місця розташування Департаменту патрульної поліції Національної поліції України: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3 матеріали справи не містять.
З огляду на наведене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновкам суду апеляційної інстанції про те, що вказані заявником в клопотанні обставини щодо причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою не є належним доказом в підтвердження зміни місця розташування апелянта на час ухвалення рішення судом першої інстанції та направлення його копій сторонам по справі. Доказів на підтвердження таких обставин до суду не подано.
За таких умов, за наявності встановленого факту пропуску Департаментом патрульної поліції Національної поліції України строку апеляційного оскарження без поважних причин, суд апеляційної інстанції, правильно відмовив у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою.
Згідно з абзацом 1 частини четвертої статті 189 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 189 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження), якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Колегія суддів звертає увагу, що заявник касаційної скарги не наводить жодних обставин, які б дозволили вважати, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі.
Разом із цим, на переконання Верховного Суду, в даному випадку невжиття Департаментом патрульної поліції Національної поліції України, який є суб`єктом владних повноважень, вчасних заходів щодо з`ясування стану розгляду адміністративної справи та вчасного апеляційного оскарження, не можуть давати підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.
З огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування цієї Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03.04.2008).
Своєю чергою, безпідставний перегляд судового рішення, що набрало законної сили, матиме наслідком порушення одного з фундаментальних аспектів верховенства права - принципу юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
Таким чином, за наявності факту пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження та відсутності підстав для поновлення такого строку, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції в даному випадку обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Враховуючи наведене, Верховній Суд не встановив неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до статті 350 КАС України  (у чинній редакції) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко
А.В. Жук ,
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду