Постанова
Іменем України
 
23 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 635/8774/16-ц 
провадження № 61-27808св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:  
головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2017 року у складі судді Токарєвої Н. М. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2017 року у складі суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_2 ,
відповідач: ОСОБА_1 , правонаступниками якого є  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_7 ,
 
треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Зубарєв Ігор Юрійович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ніколенко Андрій Сергійович,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до                 ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Зубарєв І. Ю., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ніколенко А. С., про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним, скасування реєстраційного запису про заповіт.
 
Позовні вимоги мотивовано тим, що його мати ОСОБА_8 померла                        ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яку він прийняв шляхом подання заяви до приватного нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом. 17 березня 2014 року заява була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ та заведена спадкова справа. Його брат ОСОБА_9 спадщину за заповітом після смерті матері не прийняв. ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на іншу 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, він дізнався, що батько залишив заповіт з умовою, згідно якого все майно він заповів ОСОБА_11 Останній за умовами заповіту був зобов`язаний поховати заповідача на Богодухівському кладовищі; встановити сімейний пам`ятник на Богодухівському кладовищі; надати фінансову допомогу в розмірі не менш 1/3 частини вартості спадкового майна дітям, що мають онкологічні захворювання та хворим гепатитом. Умови заповіту                         ОСОБА_11 не виконано. Заповіт від 20 лютого 2014 року є недійсним, оскільки розпорядження заповідача викликають незрозумілості та суперечки після відкриття спадщини. Заповідача нічого не пов`язує з м. Богодухів. Дружина батька, його мати - ОСОБА_8 та його брат ОСОБА_9 поховані на міському кладовищі № 18. 21 березня 2014 року батьком оформлено замовлення на виготовлення пам`ятників, місце доставки та установки яких є 18-е міське кладовище. Також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, він є нікчемним. У заповіті не зазначено місця та часу його складення, а також не вказано ким складений заповіт. Нотаріусом посвідчено заповіт, який складений з порушенням вимог закону щодо його форми та посвідчення. Крім того, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки у його паспорті при перекладі прізвища з російської мови на українську мову зазначено прізвище « ОСОБА_12 », а у свідоцтві про смерть його батьків зазначено прізвище « ОСОБА_13 ».
 
Посилаючись на викладене та уточнивши позов, просив встановити факт родинних відносин, що він є сином ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати заповіт від 20 лютого 2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І. Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1073, недійсним; скасувати в Спадковому реєстрі реєстраційний запис про заповіт № 55760858 від 20 лютого 2014 року, зроблений приватним нотаріусом ХМНО                     Зубарєвим І. Ю.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2017 року позов задоволено. Встановлено факт родинних відносин,                            а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_10 , посвідчений                    20 лютого 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Зубарєвим І. Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1073. Скасовано в спадковому реєстрі реєстраційний запис                      № 55760858 про заповіт від 20 лютого 2014 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1073. Вирішено питання про судові витрати. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що судом досліджений текст заповіту, з якого вбачається, що заповіт складений 20 лютого 2014 року в                    м. Харкові, записаний власноручно нотаріусом зі слів заповідача                        ОСОБА_10 . Також у заповіті зазначено, що заповіт до підписання прочитаний уголос і власноручно підписаний заповідачем   ОСОБА_10 у присутності приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І. Ю. об 11 годині 50 хвилин. Заповідачу роз`яснено зміст статей 1241, 1307 ЦК України. Заповіт складено в двох примірниках, з яких перший примірник залишається у справах нотаріуса, а другий видається заповідачу. Судом встановлено, що заповіт від 20 лютого 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1073, не містить місця та часу його складення. Заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини.Незрозумілою, з точки зору її виконання, є умова заповіту щодо надання фінансової допомоги в розмірі не менш 1/3 (однієї третьої) частини вартості спадкового майна дітям, що мають онкологічні захворювання та хворим гепатитом. У заповіті не зазначено, в яких закладах охорони здоров`я знаходяться діти, які потребують фінансової допомоги, в яких частках повинна бути надана така допомога. Судом досліджені замовлення № 60 та № 61 від 21 березня 2014 року, які оформлені на ім`я ОСОБА_10 Замовником є ОСОБА_10 , найменування замовлення: граніт - габро № 1980 та граніт - габро № 1708. Опис замовлення № 60 : ( ОСОБА_8 09 лютого 1930 року - 20 вересня 2013 року -         ОСОБА_10 02 лютого 1930 -) плита замість квітника; місцем доставки, установки є міське кладовище № 18; строк виконання замовлення квітень 2014 року. Опис замовлення № 61: ( ОСОБА_9 26 вересня 1959 року - 11 грудня 2013 року) плита замість квітника, плитка тротуарна; місцем доставки, установки є міське кладовище № 18; строк виконання замовлення квітень 2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що текст заповіту містить суперечливі дані щодо місця поховання заповідача та місця встановлення сімейного пам`ятника. Відповідно копії паспорта громадянина України, що надана позивачем, при перекладі прізвища з російської мови на українську мову зазначено прізвище « ОСОБА_12 », а у свідоцтвах про смерть його батьків зазначено прізвище « ОСОБА_13 ». Дана обставина підтверджується копією паспорту, копією свідоцтва про народження та свідоцтвами про смерть ОСОБА_10 та ОСОБА_8 Обставина перебування заявника та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові Харківської області ОСОБА_10 у родинних відносинах як сина та батька підтверджується тим, що ім`я та по-батькові його батька відповідно до свідоцтва про народження заявника також - ОСОБА_14 . Тим же підтверджується і обставина перебування заявника та померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харкові Харківської області ОСОБА_8 у родинних відносинах як сина та мати, адже ім`я та по-батькові його матері відповідно до Свідоцтва про народження заявника також   ОСОБА_15 . 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції 
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2017 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 березня                2017 року залишено без змін. 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що законом передбачено, що при посвідченні заповіт повинен містити місце, час (дата, години, хвилини) складання заповіту, які зазначаються у тексті заповіту. Однак, заповіт                          від 20 лютого 2014 року цих даних не містить, в ньому не зазначено часу складення та місця його посвідчення. Відносно інших посилань, то як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , він дійсно не проводив поховання ОСОБА_10 , оскільки, його син ОСОБА_2 зазначив, що він сам поховає батька, проти чого він не заперечував і не сказав про наявність заповіту. Зазначає, що познайомився з ОСОБА_10 у грудні 2013 року, оскільки надавав йому юридичну допомогу при оформленні спадкових прав після смерті дружини та іншого сина; вони здружилися, він всіляко опікувався ним; ОСОБА_10 заповіт посвідчував сам в приміщенні нотконтори. Не заперечує, що Богодухівське кладовище не має ніякого відношення до заповідача, зазначає, що мова дійсно йде про 18 міське кладовище, яке знаходиться в с. Безлюдівці, а не в м. Богодухів. Підтверджує, що       ОСОБА_10 ще за життя сам замовив сімейний пам`ятник: собі та дружині. За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки посвідчений заповіт дійсно не відповідає вимогам закону, який регулює ці правовідносини.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Касаційна скарга мотивована тим, що заповіт складений у м. Харкові                             об 11 годині 50 хвилин, що не суперечить вимогам статей 1247-1257 ЦК України. Заповіт складений у відповідності до вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. При розгляді спору порушено правила територіальної підсудності, оскільки спір розглянуто не за місцем розташування нерухомого майна. 
 
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
 
За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанції
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Суди установили, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_10 та ОСОБА_8 згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 28 березня 1994 року.
ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_10 помер                        ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_8 та ОСОБА_10 є батьками позивача ОСОБА_2 
Із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк, а саме: 31 серпня 2016 року.
Між тим, 20 лютого 2014 року ОСОБА_10 склав заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_1 Умовами спадкування за заповітом є: поховання ОСОБА_10 на Богодухівському кладовищі; встановлення сімейного пам`ятника на Богодухівському кладовищі; надання фінансової допомоги в розмірі не менш 1/3 (однієї третьої) частини вартості спадкового майна дітям, що мають онкологічні захворювання та хворим гепатитом.
Згідно із статтею 1242 ЦК України заповідач може обумовити виникнення права на спадкування у особи, яка призначена у заповіті, наявністю певної умови, як пов`язаної, так і не пов`язаної з її поведінкою (наявність інших спадкоємців, проживання у певному місці, народження дитини, здобуття освіти тощо). Умова, визначена у заповіті, має існувати на час відкриття спадщини. Умова, визначена у заповіті, є нікчемною, якщо вона суперечить закону або моральним засадам суспільства. Особа, призначена у заповіті, не має права вимагати визнання умови недійсною на тій підставі, що вона не знала про неї, або якщо настання умови від неї не залежало.
Відповідно до глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Вимоги до змісту заповіту. Заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус перевіряє, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. Заповідач може обумовити виникнення права на спадщину в особи, яка призначена у заповіті, наявністю певної умови, як пов`язаної, так і не пов`язаної з її поведінкою (наявність інших спадкоємців, проживання у певному місці, народження дитини, здобуття освіти тощо). Умова, визначена у заповіті, є нікчемною, якщо вона суперечить закону або моральним засадам суспільства. До заповіту може бути включено розпорядження немайнового характеру (наприклад, визначення місця і форми здійснення ритуалу поховання заповідача, бажання призначити опіку над неповнолітнім, виконання дій, спрямованих на здійснення певної суспільно корисної мети тощо).
За вимогами статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із статтею 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Підставами недійсності заповіту на ім`я відповідача позивач вказує те, що розпорядження заповідача викликають незрозумілості та суперечки після відкриття спадщини; у заповіті не зазначено місця та часу його складення, а також не вказано ким складений заповіт.
Вирішуючи спір, суди виходили із того, що незрозумілою, з точки зору її виконання, є умова заповіту щодо надання фінансової допомоги в розмірі не менш 1/3 (однієї третьої) частини вартості спадкового майна дітям, що мають онкологічні захворювання та хворим гепатитом, оскільки у заповіті не зазначено, в яких закладах охорони здоров`я знаходяться діти, які потребують фінансової допомоги, в яких частках повинна бути надана така допомога.
Разом з тим, суд не вказав, на підставі якої норми закону оспорюваний заповіт є недійсним у зв`язку із тим, що в ньому не уточнено, як саме необхідно виконати його умови. 
Щодо посилань позивача на відсутність у тексті заповіту місця та часу його складення, необхідно зазначити таке.
У тексті заповіту вказано, що його складено 20 лютого 2014 року у м. Харкові                             об 11 годині 50 хвилин приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Зубарєвим І. Ю. (а. с. 79). 
За змістом пунктів 2, 3 глави 1 розділу I  Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. 
Якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями.
Враховуючи те, що заповіт посвідчено у приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, місце вчинення нотаріальної дії в тексті заповіту не зазначалося, що не свідчить про порушення вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Таким чином, підстави, визначені статтею 1257 ЦК України, для недійсності оспорюваного заповіту відсутні; висновку про недійсність заповіту суди дійшли внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а тому судові рішення підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову позові. 
Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення фактів родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину.
Обставина перебування заявника та ОСОБА_10 у родинних відносинах як сина та батька підтверджується тим, що ім`я та по-батькові його батька відповідно до свідоцтва про народження заявника також - ОСОБА_14 . Тим же підтверджується і обставина перебування заявника та ОСОБА_8 у родинних відносинах як сина та матері, оскільки ім`я та по-батькові його матері відповідно до свідоцтва про народження заявника також ОСОБА_15 .
Враховуючи викладене, суди дійшли обґрунтованого  висновку про те, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, у зв`язку з чим, позов у цій частині підлягає задоволенню.
У касаційній скарзі заявник також зазначає, що при розгляді спору порушено правила територіальної підсудності, оскільки спір розглянуто не за місцем розташування нерухомого майна. 
Відповідно до частини другої статті 411 ЦПК України судове рішення, ухвалене судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), не підлягає скасуванню, якщо учасник справи, який подав касаційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції заявник не посилався на порушення судом правил територіальної юрисдикції, а тому в цій частині доводи касаційної скарги безпідставні. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до положень статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
 
Враховуючи те, що при вирішенні позову про визнання заповіту недійсним, скасування реєстраційного запису про заповіт суди неправильно застосували норми матеріального права, судові рішення в цій частині та в частині розподілу судових витрат необхідно скасувати із ухваленням нового рішення про відмову у позовіпро визнання заповіту недійсним, скасування реєстраційного запису про заповіт. 
 
В іншій частині судові рішення залишаються без змін на підставі статті 410 ЦПК України. 
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
За наслідками касаційного розгляду справи позов задоволено на 50 % (вимога про визнання заповіту недійсним є взаємопов`язаною із вимогою про скасування реєстраційного запису про заповіт та обкладається судовим збором як одна вимога немайнового характеру), тому понесений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі                            1 580 грн 95 коп. та судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі                      1 723 грн 46 коп., всього - 3 304 грн 41 коп., необхідно покласти на позивача у межах розміру задоволених вимог, тобто у розмірі 1 652 грн 20 коп. 
 
Керуючись статтями 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступниками якого є  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_7 , задовольнити частково.
 
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 березня                   2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 липня                   2017 року скасувати у частині вирішення позову про визнання заповіту недійсним, скасування реєстраційного запису про заповіт та розподілу судових витрат. 
 
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Зубарєв Ігор Юрійович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ніколенко Андрій Сергійович, про визнання заповіту недійсним, скасування реєстраційного запису про заповіт відмовити.
 
В частині вирішення позову ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2017 року залишити без змін. 
 
Стягнути із ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 , правонаступниками якого є  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_7 , судовий збір у розмірі 1 652 грн 20 коп. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                В. М. Сімоненко 
 
А. А. Калараш
 
С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
С. П. Штелик