Постанова
Іменем  України
 
06 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 201/13833/16-ц
провадження № 61-11617св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О., 
суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2019 року в складі судді Єлізаренко І. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк) про стягнення коштів за депозитним договором від                            14 вересня 2012 року, пені, трьох відсотків річних та зобов`язання вчинити певні дії.
 
Позов мотивовано тим, що відповідач не виконує рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року, яким зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк повернути позивачу суму вкладу за договором від                      14 вересня 2012 року № SAMDN25000728778600 по особовому рахунку                   № НОМЕР_1 - 29 708 грн, по особовому рахунку № НОМЕР_2 - 63 200,00 дол. США, а також відсотки за період з 15 вересня 2013 року по                     14 вересня 2014 року та за період з 15 вересня 2014 року по 03 лютого                 2015 року.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню (на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 29 708 грн) за період із 15 вересня                   2014 року до 15 вересня 2016 року в сумі 651 321 грн, а також три відсотки річних у розмірі 1 782 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню (на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 63 200 доларів США) за період із 15 вересня 2014 року до                              15 вересня 2016 року в розмірі 35 925 329 грн 51 коп., а також три відсотки річних у розмірі 98 426 грн. В задоволенні решти позовних вимог                           ОСОБА_1 відмовлено. 
Суд  першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконало рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року, що є підставою для застосування до банку особливого виду відповідальності, яким є пеня відповідно до положень статті 549 ЦК України. 
У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало заяву про перегляд заочного рішення від 24 січня 2017 року.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2018 року в задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 січня 2017 року відмовлено.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Справа розглядалась судами неодноразово.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду                                    м. Дніпропетровська від 08 червня 2017 року відмовлено з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
 
Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив з того, що банк пропустив строк на апеляційне оскарження, визначений частиною першою статті 294 ЦПК України                       2004 року; при цьому заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Жовтневого районного суду                                          апеляційної інстанції не подало.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
 
У червні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу до суду апеляційної інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно не врахував отримання банком копії ухвали Жовтневого районного суду                            м. Дніпропетровська від 08 червня 2018 року лише 26 червня 2018 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції ПАТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи, що строк на апеляційне оскарження слід обчислювати з дня отримання вказаної ухвали відповідачем, банк, звернувшись з апеляційною скаргою 27 червня 2018 року, не пропустив строк, визначений статтею                          354 ЦПК України. При цьому висновок апеляційного суду про те, що строк на апеляційне оскарження слід обчислювати за правилами, визначеними статтею 294 ЦПК України 2004 року, суперечить змісту ухвали Жовтневого районного суду  м. Дніпропетровська від 08 червня 2018 року.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення.
 
Відзив мотивовано тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звертаючись з апеляційною скаргою, не подало клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду                                          м. Дніпропетровська від 08 червня 2018 року, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу                                           № 201/13833/16-ц з суду першої інстанції. 
                            
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У липні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від                            28 жовтня 2019 року справу за позовом  ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів призначено до розгляду.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Суди встановили, що у жовтні 2016 року ОСОБА_1 подав до суду позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за депозитним договором, пені і трьох відсотків річних та зобов`язання вчинити певні дії, який заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 січня 2017 року задоволений частково.
06 листопада 2017 року банк звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення від 24 січня 2017 року, в задоволенні якої ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 червня 2018 року відмовлено.
27 червня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило заочне рішення від                   24 січня 2017 року в апеляційному порядку.
Ухвалою від 06 липня 2018 року апеляційний суд повернув банку апеляційну скаргу з мотивів недотримання порядку перегляду заочного рішення, визначеного статтею 294 ЦПК України.
Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2018 року скасовано, справу передано до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 січня 2017 року залишено без руху з наданням строку для звернення із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження та зазначення причин пропуску цього строку. 
Постановляючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня                     2018 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень                       14 червня 2018 року, проте з апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось лише 27 червня 2018 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Також судом зазначено, що в апеляційній скарзі банк просив поновити строк на апеляційне оскарження заочного рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 січня 2017 року, проте причин та підстав пропуску такого строку не зазначив. 
05 червня 2019 року  АТ КБ «ПриватБанк» подало до Дніпровського апеляційного суду заяву, в якій посилався на те, строк на апеляційне оскарження банком не пропущено, оскільки ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2018 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14 червня 2018 року, у той час як з апеляційною скаргою на заочне рішення відповідач звернувся                        27 червня 2018 року, тобто у межах тридцятиденного строку, визначеного статтею 354 ЦПК України.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду                                    м. Дніпропетровська від 08 червня 2017 року відмовлено з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
 
Апеляційний суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що у встановлений строк ПАТ КБ «ПриватБанк» не подало заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, а посилання відповідача на те, що строк на апеляційне оскарження слід обчислювати відповідно до статті 354 ЦПК України є безпідставним з огляду на положення пункту 13 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
 
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду не погоджується з вказаним висновком апеляційного суду з огляду на наступне. 
У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Пунктом 13 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» визначено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Відповідно до частини першої статті 352 чинного ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Частиною четвертою статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від                   24 січня 2017 року, на яке ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, ухвалено до 15 грудня 2017 року  (до змін, внесених до ЦПК України Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року). Відповідач оскаржив вказане заочне рішення в апеляційному порядку  після постановлення ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 червня 2018 року, якою заява банку про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 січня 2017 року залишена без задоволення. 
Процесуальне право на звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою на заочне рішення від 24 січня 2017 року у відповідача виникло після постановлення ухвали про його перегляд, і строк на апеляційне оскарження слід відраховувати з моменту постановлення зазначеної ухвали (постановлена за чинним ЦПК України). 
З урахуванням наведеного, строк для подання апеляційної скарги на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від                   24 січня 2017 року визначається частиною першою статті 354 ЦПК України.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд неправильно застосував положення частини першою статті 294 ЦПК України 2004 року, при цьому не врахував положення частини третьої статті 3, частини першої статті 354 ЦПК України у редакції Закону України               № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.
Враховуючи, що ухвала Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення постановлена 08 червня 2018 року, а з апеляційною скаргою на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від                   24 січня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось 27 червня 2018 року, тобто у межах строку, визначеного статтею 354 ЦПК України, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті                         358 ЦПК України, чим допустив порушення норм процесуального права.
Крім того, посилання апеляційного суду на те, строк на апеляційне оскарження слід обчислювати з дати оприлюднення судових рішень в  Єдиному державному реєстрі судових рішень суперечить приписам статті 354 ЦПК України, за загальними правилами якої  строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня проголошень судових рішень. 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
З метою забезпечення завдання цивільного судочинства, а саме щодо забезпечення справедливого розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.
 
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                           В. О. Кузнєцов
 
Судді :                                                                                                     В. С. Жданова
 
                                                                                                                 В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                                 С. О. Карпенко
 
                                                                                                                 В. А. Стрільчук