Постанова  
Іменем України     
 
14 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 646/451/16-ц
провадження № 61-21738св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду 
м. Харкова від 24 травня 2016 року в складі судді Корекян Н. Р. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 вересня 2016 року в складі колегії суддів: Пшенічної Л. В., Кіпенко І. С., Хорошевського О. М.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору.
Позовна заява мотивована тим, що 25 березня 2015 року між ним та 
ОСОБА_2 укладено спадковий договір, оскільки він є літньою людиною та потребує допомоги, а відповідачка є його сусідкою. Сторони домовилися, що ОСОБА_2 буде доглядати позивача довічно, виконувати його особисті немайнові розпорядження, купувати за його кошти продукти харчування, ліки, одяг, а після смерті візьме на себе обов`язки щодо поховання, натомість позивач передав їй право власності на квартиру 
АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 виконувала свої зобов`язання, однак у подальшому майже перестала відвідувати його і недбало ставитися до виконання зобов`язань. 
Враховуючи викладене,  ОСОБА_1 просив суд розірвати спадковий договір та скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 травня 
2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 вересня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що будь-яких доказів невиконання обов`язків, обумовлених спадковим договором, позивачем не надано та не спростовано доводів відповідача про те, що позивач відмовився від послуг відповідача у зв`язку 
з втручанням третіх осіб, які не є стороною договору, а не з причини суттєвого невиконанням відповідачем своїх обов`язків за договором.
Аргументи учасників справи
У січні 2017 року ОСОБА_1  подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, не надано їм належної правової оцінки та дійшли помилкового висновку при вирішенні спору.
У березні 2017 року ОСОБА_2 подала заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними 
і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.
Рух справи
Ухвалою Вищогоспеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 14 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження 
в цій справі.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Згідно підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суди встановили, що 25 березня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено спадковий договір, відповідно до якого відповідач зобов`язався виконувати передбачені у договорі розпорядження позивача, і в разі його смерті набуває право власності на належну ОСОБА_1 квартиру  
АДРЕСА_1 .
Згідно з пунктом 3.3 вказаного договору на ОСОБА_2 покладалися такі обов`язки: купувати за кошти позивача одяг, взуття, продукти харчування та необхідні медикаменти; виконувати особисті немайнові розпорядження позивача; в разі смерті відчужувача поховати його.
Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
У статті 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило 
є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так 
і недоговірних зобов`язань. 
Відповідно до частини першої статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).
Відповідно до частин першої - четвертої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Суди встановили, що позивач не довів невиконання набувачем розпоряджень відчужувача, передбачених умовами договору, у зв?язку з чим зробили правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку 
з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені рішення ? без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат