Постанова  
Іменем  України                         
 
11 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 614/1168/14-ц
 
провадження № 61-32404св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого -Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
позивач - кредитна спілка «Карат»
відповідачі:  ОСОБА_1 , приватне підприємство «Шанс Плюс»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2017 року у складі колегії суддів: Бурлаки І. В., Карімової Л. В., Яцини В. Б., 
 
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2014 року кредитна спілка (далі - КС) «Карат» звернулася до суду     з позовом до ОСОБА_1 , приватного підприємства (далі - ПП) «Шанс Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 12 грудня           2014 року позовні вимоги КС «Карат» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Карат» суму заборгованості за кредитним договором № 10868 від 31 березня 2009 року у розмірі                                 60 856,22 грн нарахованих відсотків за користування кредитними коштами  за період з 30 червня 2010 року по 22 жовтня 2014 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ПП «Шанс Плюс» на користь КС «Карат» витрати по сплаті судового збору у розмірі 608,56 грн.
В іншій частині позовних вимог КС «Карат» відмовлено.
 
Додатковим рішенням Борівського районного суду Харківської                              від 16 березня 2015 року абзац другий та абзац третій резолютивної частини рішення Борівського районного суду Харківської області від 12 грудня                 2014 року у справі за позовом КС «Карат» до ОСОБА_1 , ПП «Шанс Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором викладено у наступній редакції.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Шанс Плюс» на користь КС «Карат» суму заборгованості відповідно до договору кредиту № 10868                 від 31 березня 2009 року у розмірі 60 856,22 грн нарахованих відсотків за період з 30 червня 2010 року по 22 жовтня 2014 року.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Шанс Плюс» на користь КС «Карат» витрати по сплаті судового збору у розмірі 608,56 грн.
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 вересня 2015 року           апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Борівського районного суду Харківської області                    від 12 грудня 2014 року в частині позовних вимог КС «Карат» про стягнення з ОСОБА_1 та ПП «Шанс Плюс» заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № 10868 від 31 березня 2009 року в розмірі                               19 270,00 грн скасовано. Провадження у справі в частині позовних вимог КС «Карат» про стягнення з ОСОБА_1 та ПП «Шанс Плюс» заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № 10868                        від 31 березня 2009 року в розмірі 19 270,00 грн закрито.
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 вересня 2015 року           апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилено.
Рішення Борівського районного суду Харківської області від 12 грудня           2014 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Карат» заборгованості за кредитним договором № 10868 від 31 березня 2009 року        60 856,22 грн відсотків, нарахованих кредитором за користування кредитними коштами у період з 30 червня 2010 року по 22 жовтня 2014 року залишено без змін.
 
Обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами
 
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Борівського районного суду Харківської області                      від 12 грудня 2014 року та додаткового рішення Борівського районного суду Харківської області від 16 березня 2015 року за нововиявленими обставинами.
 
Заява мотивована тим, що при ухваленні судових рішень судом першої інстанції нараховано суму заборгованості в розмірі 80 126,22 грн, з яких основна сума 19 270,00 грн, проценти за кредитом 60 856,22 грн.  При цьому в розрахунку зазначено, що проценти за користування кредитом їй нараховувалися з 30 квітня 2009 року по 22 жовтня 2014 року.
Зазначала, що наявність акта звірки взаємних розрахунків між КС «Карат» та нею від 08 грудня 2016 року за договором кредиту № 10868                         від 31 березня 2009 року є підставою для скасування вищезазначених судових рішень, оскільки згідно цього акта станом на 08 грудня 2016 року проценти за кредитним договором нараховувалися з 31 березня 2009 року по 19 лютого 2010 року і до сплати станом на 29 травня 2009 року становили 7 000,00 грн, на 27 серпня 2009 року - 4 000,00 грн, на 19 лютого 2010 року - 14 270,00 грн, а загалом 25 269,05 грн. При цьому, в акті звірки взаємних розрахунків зазначено, що з 30 червня 2010 року по 31 жовтня 2014 року проценти за користування кредитом їй не нараховувалися                 і склали нуль відсотків.
Вказувала, що їй стало відомо про ненарахування процентів за користування кредитом з 30 червня 2010 року по 31 жовтня 2014 року і що дійсна сума її заборгованості за процентами за кредитним договором склала тільки 25 269,05 грн, а не 60 856,22 грн, тільки після отримання акта звірки взаємних розрахунків між КС «Карат» та нею від 08 грудня 2016 року за договором кредиту № 10868 від 31 березня 2009 року. Тобто на час ухвалень судових рішень суду першої інстанції дійсна сума заборгованості існувала, але їй не була відома і не могла бути відома.
 
Ураховуючи викладене, просила скасувати рішення Борівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року і додаткове рішення Борівського районного суду Харківської області від 16 березня 2015 року            і прийняти нове рішення про стягнення солідарно з неї та ПП «Шанс Плюс» заборгованості за кредитним договором № 10868 від 31 березня 2009 року. 
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
 
Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 18 квітня          2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Борівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року та додаткового рішення Борівського районного суду Харківської області від 16 березня  2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без розгляду. 
 
Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що місячний строк звернення до суду із заявою про перегляд рішення суду         у зв`язку з нововиявленими обставинами ОСОБА_1 пропустила та заяви про поновлення пропущеного строку не надала.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Борівського районного суду Харківської області від 18 квітня        2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у своїй заяві  ОСОБА_1 посилалася на істотні обставини, тому трирічний строк на звернення до суду не пропустила. При цьому, незгода ОСОБА_1 з судовим рішенням не є нововиявленою обставиною, а є підставою для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України.
Короткий зміст вимог касаційних скарг 
 
У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2017 року,          у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних                         і кримінальних справ від 07 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                                 № 614/1168/14-ц з Борівського районного суду Харківської області.
Статтею 388 ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
У червні 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 614/1168/14-ц передано судді-доповідачу. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що згідно з нормами ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були  і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Вважає, що наявність акта звірки взаємних розрахунків між КС «Карат» та нею від 08 грудня 2016 року за договором кредиту № 10868 від 31 березня 2009 року є підставою для скасування судових рішень, оскільки на час їх ухвалення їй не було відомо і не могло бути відомо про дійсні нарахування процентів по кредитному договору, про які вона дізналася з вказаного вище документа 08 грудня 2016 року.
 
Відзиву (заперечень) на касаційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходило. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
У жовтні 2014 року кредитна спілка (далі - КС) «Карат» звернулася до суду     з позовом до ОСОБА_1 , приватного підприємства (далі - ПП) «Шанс Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 12 грудня           2014 року позовні вимоги КС «Карат» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Карат» суму заборгованості за кредитним договором № 10868 від 31 березня 2009 року у розмірі                                 60 856,22 грн нарахованих відсотків за користування кредитними коштами  в період з 30 червня 2010 року по 22 жовтня 2014 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ПП «Шанс Плюс» на користь КС «Карат» витрати по сплаті судового збору у розмірі 608,56 грн.
В іншій частині позовних вимог КС «Карат» відмовлено.
 
Додатковим рішенням Борівського районного суду Харківської                              від 16 березня 2015 року абзац другий та абзац третій резолютивної частини рішення Борівського районного суду Харківської області від 12 грудня                 2014 року у справі за позовом КС «Карат» до ОСОБА_1 , ПП «Шанс Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором викладено у наступній редакції.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Шанс Плюс» на користь КС «Карат» суму заборгованості відповідно до договору кредиту № 10868                 від 31 березня 2009 року у розмірі 60 856,22 грн нарахованих відсотків за період з 30 червня 2010 року по 22 жовтня 2014 року.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Шанс Плюс» на користь КС «Карат» витрати по сплаті судового збору у розмірі 608,56 грн.
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 вересня 2015 року           апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Борівського районного суду Харківської області                    від 12 грудня 2014 року в частині позовних вимог КС «Карат» про стягнення з ОСОБА_1 та ПП «Шанс Плюс» заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № 10868 від 31 березня 2009 року в розмірі                               19 270,00 грн скасовано. Провадження у справі в частині позовних вимог КС «Карат» про стягнення з ОСОБА_1 та ПП «Шанс Плюс» заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № 10868                        від 31 березня 2009 року в розмірі 19 270,00 грн закрито.
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 вересня 2015 року           апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилено.
Рішення Борівського районного суду Харківської області від 12 грудня           2014 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Карат» заборгованості за кредитним договором № 10868 від 31 березня 2009 року        60 856,22 грн відсотків, нарахованих кредитором за користування кредитними коштами у період з 30 червня 2010 року по 22 жовтня 2014 року залишено без змін.
 
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами рішення Борівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року та додаткового рішення Борівського районного суду Харківської області від 16 березня        2015 року у справі за позовом КС «Карат» до ОСОБА_1 , ПП «Шанс Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що існують істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року)
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.
 
Перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами має здійснюватися із дотриманням вимог статей361-365 ЦПК України                  2004 року, чинного на момент розгляду справи, які визначають підстави і порядок перегляду, строк подання заяв, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд. 
 
Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. 
 
Звертаючись до суду із заявою про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами рішення Борівського районного суду Харківської області              від 12 грудня 2014 року та додаткового рішення Борівського районного суду Харківської області від 16 березня 2015 року, що набрали законної сили, ОСОБА_1 посилалася на те, що після отримання акта звірки взаємних розрахунків між КС «Карат» та нею від 08 грудня 2016 року за договором кредиту № 10868 від 31 березня 2009 року було встановлено, що згідно цього акта, станом на 08 грудня 2016 року, проценти за кредитним договором нараховувалися з 31 березня 2009 року по 19 лютого 2010 року             і до сплати станом на 29 травня 2009 року становили 7 000,00 грн, на                  27 серпня 2009 року - 4 000,00 грн, на 19 лютого 2010 року - 14 270,00 грн,            а загалом 25 269,05 грн. При цьому, в акті звірки взаємних розрахунків зазначено, що з 30 червня 2010 року по 31 жовтня 2014 року проценти за користування кредитом їй не нараховувалися і склали нуль відсотків. Зазначена обставина, як вважав, заявник, є істотною та не була відома і не могла бути відомою їй під час розгляду справи. 
 
Відповідно до частини першої статті 362 ЦПК України 2004 року заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. 
 
При цьому, заява про перегляд судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років         з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причин пропуску цього строку (абзац 2 частини першої статті 362 ЦПК України 2004 року, тут і далі). 
 
У пункті 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що визначений абзацом 1 частини першої статті 362 ЦПК України місячний 
строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими статтею 73 ЦПК України.
 
При цьому, строк обчислюється з дня встановлення обставин, які є підставою для перегляду судового рішення. Відповідно до частини другої статті 362 ЦПК України днем відкриття нововиявлених обставин, передбачених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України, є день, коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про наявність вказаних обставин.
 
Якщо заяву подано після закінчення визначеного абзацом 1 частини першої статті 362 ЦПК України строку і відсутнє клопотання про його поновлення або в поновленні пропущеного строку для подання заяви буде відмовлено, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, яка може бути оскаржена.
 
Встановлений абзацом 2 частини першої статті 362 ЦПК України 2004 року трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.
 
Залишаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами рішень суду без розгляду, суд першої інстанції на підставі вищенаведених положень закону правильно виходив із того, що вона подана з пропуском місячного строку, встановленого частиною першою статті 362 ЦПК України 2004 року, оскільки обставини, на які вона посилалася, як на підставу перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, стали відомі їй 08 грудня 2016 року (у день надання їй акту), проте із заявою до суду ОСОБА_1 звернулася лише           у 28 лютого 2017 року, тобто майже через три місяці після виявлення нею нововиявленої обставини.     
При цьому, клопотання про поновлення цього строку не заявлено, причини та докази пропуску такого строку не наведено.
 
Заява про перегляд судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України, може бути подана протягом трьох років. Так, три роки - це строк, після закінчення якого така заява за будь-яких обставин вже не може бути подана (преклюзивний строк), а якщо вона подана протягом трьох років, але після спливу одного місяця з дня встановлення обставин, що            є підставою для перегляду, то за наявності відповідного клопотання учасника справи (стаття 72 ЦПК України 2004 року) такий строк може бути поновлений. 
Отже, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 із вказаних вище підстав, апеляційний суд зробив висновок, який ґрунтується на неправильному розумінні норм процесуального права.
 
Окрім того, перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами мав здійснюватися із дотриманням вимог статей 361-365 ЦПК України 2004 року, які визначали підстави і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.
 
Отже, за змістом частини першої статті 363 ЦПК України 2004 року заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами по суті розглядається лише тим судом, який ухвалив рішення, яке переглядається. 
 
Апеляційний суд такого рішення не ухвалював.
 
Відповідно до частини другої та третьої статті 365 ЦПК України 2004 року розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.
Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.                      З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами та залишаючи без задоволення вищевказану заяву, апеляційний суд не врахував, що повноважень на розгляд по суті цієї заяви про скасування рішень суду першої інстанції у зв`язку з нововиявленими обставинами,           в тому числі і залишати її без задоволення у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду, - апеляційний суд не має, оскільки такі повноваження відповідно до статті 363 ЦПК України 2004 року належать суду, який ухвалив рішення, у даному випадку - суду першої інстанції.
 
Таким чином, скасовуючи ухвалу Борівського районного суду Харківської області від 18 квітня 2017 року та ухвалюючи нове рішення про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку                              з нововиявленими обставинами рішень суду першої інстанції, апеляційний суд допустив порушення порядку вирішення вказаного процесуального питання.
 
Вказане свідчить, що апеляційним судом безпідставно скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка відповідає вимогам закону.
 
Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України передбачено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
 
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції постановлено відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права та на підставі повно, всебічно з`ясованих обставин справи, а тому це судове рішення відповідно до статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а ухвалу апеляційного суду - скасувати.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2017 року скасувати, ухвалу Борівського районного суду Харківської області                     від 18 квітня 2017 року залишити в силі.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                    Б. І. Гулько

                                                                                                            Г. В. Кривцова

                                                                                                           Р. А. Лідовець