Постанова  
Іменем України
 
02 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 201/3181/15-ц
провадження № 61-13606св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3  на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року в складі колегії суддів: Прозорової М. Л., Максюти Ж. І., Макарова М. О.,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова группа» (далі - ПАТ «СК «Українська страхова група») про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).
Позовна заява мотивована тим, що 08 січня 2014 року о 10 год 30 хв сталося зіткнення автомобіля «Кіа Ріо», номерний знак НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, під керуванням його сина ОСОБА_4 з автомобілем «Додж» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2014 року відносно ОСОБА_4 адміністративне провадження закрито на підставі пункту 1 статті 247 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. У результаті зіткнення пошкоджено автомобіль «Кіа Ріо», чим позивачу завдано майнової шкоди. Збитки на ремонт автомобіля становлять 106 504,00 грн. 
Посилаючись на те, що зіткнення автомобілів сталося з вини відповідача, який порушив Правила дорожнього руху, просив стягнути з ПАТ «СК «Українська страхова група» на його користь 50 000,00 грн майнової шкоди відповідно до страхового полісу, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу та 56 504,00 грн - майнової шкоди з ОСОБА_2 .
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 
2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів спричинення шкоди саме з вини відповідача та не доведено, що дії останнього були неправомірними.
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 
2015 року скасовано, ухвалено у справі нове рішення, яким позовні вимоги задоволенні в повному обсязі.
Стягнуто з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів непокритих страховою виплатою на відшкодування збитків у розмірі 56 504,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 621,54 грн. 
Суд апеляційної інстанції виходив із того, що висновок суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП не доведена, є помилковим, оскільки адміністративне провадження відносно ОСОБА_4 закрито за відсутністю 
в його діях складу адміністративного правопорушення, а згідно висновку судової автотехнічної експертизи №7 в адміністративній справі дії водія ОСОБА_2 знаходяться в причинному зв`язку з вказаною ДТП.
Аргументи учасників справи
У квітні 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що жодного доказу вчинення відповідачем правопорушення до матеріалів справи надано не було, вина ОСОБА_2 не встановлена жодними документами. Підставою закриття провадження відносно ОСОБА_4 є висновок судової автотехнічної експертизи №7 від 20 лютого 2014 року, зроблений юридичною особою приватного права ТОВ «Крок», компетентність та об`єктивність якого викликають сумніви. Крім того, апеляційном судом не прийнято до уваги висновок судового автотехнічного дослідження за його заявою, зроблений 15 квітня 2014 року експертом 
Хабло С. А.
Стягнуто з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів, непокритих страховою виплатою на відшкодування збитків у розмірі 56 504,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 
621,54 грн. 
Зміст касаційної скарги свідчить, що рішення суду апеляційної інстанції оскаржується в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів непокритих страховою виплатою на відшкодування збитків 
у розмірі 56 504,00 грн, тому в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до 
ПАТ «СК «Українська страхова група» справа в касаційному порядку не перевіряється.
Відзивів іншими учасниками справи на касаційну скаргу не подано.
Рух справи
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 15 червня 2016 року відкрито касаційне провадження 
в цій справі.
Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 27 жовтня 2016 року справу призначено до судового розгляду та зупинено виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.
Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2019 року зупинене касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року касаційне провадження 
у справі поновлене.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судами встановлено, 08 січня 2014 року о 10 год 30 хв ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом «Кіа Ріо» номерний знак НОМЕР_1 , власником якого 
є позивач ОСОБА_1 , на перехресті вул. Медичної та пр. Гагаріна 
в м. Дніпропетровську допустив зіткнення з автомобілем «Додж» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 
08 січня 2014 року відносно ОСОБА_4 складено протокол про скоєння адміністративного правопорушення. 
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Додж» застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група», що підтверджується полісом №АС/8359862.
09 січня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
02 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від третьої особи.
Згідно довідки відділу ДАІ м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року 
№14/1-1013 адміністративний протокол відносно ОСОБА_2 за порушення Правил дорожнього руху України не складався, постанова про визнання його винним у скоєнні ДТП не виносилась, тому позивачу було відмовлено 
у виплаті страхового відшкодування.
Висновком судової автотехнічної експертизи в адміністративній справі за статтею 124 КУпАП України відносно ОСОБА_4 від 20 лютого 2014 року №7 встановлено, що водій ОСОБА_2 виїхав на зустрічну смугу дороги, де і було скоєно ДТП у зв`язку з чим, що в даній дорожній обстановці 
з технічної точки зору дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам пункту 11.4 та горизонтальній дорожній розмітці 1.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку зі вказаною ДТП. ОСОБА_2 мав технічну можливість не допустити даної пригоди. В діях ОСОБА_4 в даній пригоді 
з технічної точки зору не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які находяться в причинному зв`язку з даною пригодою. У вказаній ДТП з технічної точки зору, для забезпечення безпеки дорожнього руху, учасники ДТП повинні були діяти: водій ОСОБА_4 відповідно вимогам пунктів 8.7.3 «е», 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, а водій ОСОБА_2 відповідно вимогам пункту 11.4 в горизонтальній дорожній відмітці 1.3 Правил дорожнього руху України (а. с. 54-56).
Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2014 року, адміністративне провадження відносно ОСОБА_4 закрито на підставі пункту 1 статті 247 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України (а. с. 15-18). 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право 
в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову в повному обсязі дійшов правильного висновку про те, що вина відповідача  ОСОБА_2 у вчиненні цієї ДТП доведена належними і допустимими доказами, з урахуванням висновку судової автотехнічної експертизи в адміністративній справі. Крім того, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2014 року, закрито адміністративне провадження відносно ОСОБА_4 у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги висновок судового автотехнічного дослідження, проведеного за заявою 
ОСОБА_2 по факту ДТП від 15 квітня 2014 року, є безпідставними. За наявності у матеріалах справи судового рішення, яке набрало законної сили, яке встановлює відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення,висновку судової автотехнічної експертизи, правова оцінка якій надавалась судом у наведеній адміністративній справі, та яка свідчить про вину відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, апеляційний суд правильно відхилив вказаний висновок, складений експертом Хабло С. А., оскільки вказаний висновок не є висновком судового експерта, експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за статтями 381, 385 КК України та який складений на основі пояснень лише ОСОБА_2 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судів, які їх обґрунтовано спростували. Разом з тим, згідно вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення суду апеляційної інстанції постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржене рішення ? без змін.
Враховуючи те, що ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України 
з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2016 року зупинене виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 
29 березня 2016 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення підлягає поновленню.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 
2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  суми грошових коштів непокритих страховою виплатою на відшкодування збитків у розмірі 56 504,00 грн залишити без змін.
Поновити виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                    В. І. Крат 
 
Судді:                                                                              І. О. Дундар
 
                                                                                        В. І. Журавель
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук