ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року 
м. Київ

Справа №  19/5009/1481/11 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючий, Васьковського О.В., Селіваненка В.П., 
за участі секретаря судового засідання Сотник А.С.

учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго",
представник позивача - не з`явився, 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат", 
представник відповідача  - не з`явився,
за участі - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,
представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат"
на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019
у складі суддів: Азізбекян Т.А.,
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2019
у складі колегії суддів: Коваль Л.А. (головуючий), Білецької Л.М., Чередка А.Є.

у провадженні за скаргою
Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"
на бездіяльність посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго",
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат",
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 08.04.2019 до Господарського суду Запорізької області від ПАТ "Запоріжжяобленерго" у провадженні у справі №    19/5009/1481/11 надійшла скарга на бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в порядку ст. 339 ГПК України, в якій заявник просить: 
- бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р.В., що виявилась у не відновленні виконавчого провадження визнати неправомірною;
- зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких він безпідставно ухиляється, а саме прийняти постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 28960315 та вжити заходів примусового виконання.

2. В обґрунтування поданої скарги заявник вказує, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" звернулося до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ із заявою від 20.03.2019 щодо відновлення виконавчого провадження, яка не була розглянута.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

3. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 скаргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" задоволено частково;
визнано неправомірною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що виявилась у не відновленні виконавчого провадження ВП № 28960315 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11;
зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення (поновити порушене право заявника - Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"), що виявилось у не відновленні виконавчого провадження ВП №    28960315 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11.

4. Приймаючи рішення про часткове задоволення скарги суди виходили з тих обставин, що звернення стягувача про відновлення виконавчого провадження наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі                            № 19/5009/1481/11 залишилось без реагування.

5. Судом встановлено:

5.1. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.05.2011 у справі                     № 19/5009/1481/11 частково задоволено позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"  (в подальшому назву змінено на Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго") та стягнуто з Державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат"  (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат") на користь позивача, зокрема, суму основного боргу у розмірі 109   882   156,44 грн., 3   213   604,40 грн. інфляційних втрат, 830   752,69 грн. три відсотки річних, 624   503,72 грн. пені, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 25 500,00 грн. державного мита.

5.2. 30.05.2011 Господарським судом Запорізької області на виконання рішення суду у справі №19/5009/1481/11 видано відповідний наказ.

5.3. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 задоволено заяву ВАТ "Запоріжжяобленерго" про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником; замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП №28960315 щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11 з ВАТ "Запоріжжяобленерго" на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" на підставі Договору від 22.12.2014 №641214/14 про відступлення права вимоги, укладеного між ВАТ "Запоріжжяобленерго", ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа", ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

5.4. 20.05.2015 Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Рагімовою А.Н. при примусовому виконанні наказу № 19/5009/1481/11, виданого 30.05.2011, прийнято постанову (ВП №28960315) про заміну назви сторони виконавчого провадження - стягувача з ВАТ "Запоріжжяобленерго" на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі ухвали Господарського суду Запорізької області від 23.02.2015. 

5.5. 21.05.2015 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Рагімовою А.Н. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №28960315 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду на підставі заяви стягувача ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа". 

5.6. Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 (залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2017) у справі № 910/1424/16 визнано недійсним договір про відступлення права вимоги                          № 641214/41 від 22.12.2014, укладений між ВАТ "Запоріжжяобленерго", ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" та ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

5.7. У зв`язку з визнанням недійсним договору про відступлення права вимоги від 22.12.2014 №641214/14, ПАТ "Запоріжжяобленерго" звернулося до Господарського суду Запорізької області з заявою про перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 про заміну сторони у виконавчому провадженні за нововиявленими обставинами.

5.8. 07.12.2017 ухвалою Господарського суду Запорізької області (залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018) у справі №    19/5009/1481/11 у задоволенні заяви ПАТ "Запоріжжяобленерго" про перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 відмовлено.

5.9. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі №19/5009/1481/11, касаційну скаргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" задоволено, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 у справі №19/5009/1481/11 скасовано та прийнято нове рішення.
Заяву ПАТ "Запоріжжяобленерго" про перегляд ухвали від 23.02.2015 за нововиявленими обставинами задоволено, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 скасовано.
У задоволенні заяви ВАТ "Запоріжжяобленего" про заміну стягувача у виконавчому провадженні ВП №28960315 щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 з ВАТ "Запоріжжяобленего" на ПрАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" відмовлено.

5.10. 29.10.2018 ПАТ "Запоріжжяобленерго" звернулося до Господарського суду Запорізької області зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з вимогами:
бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р.В., що виявилась у не скасуванні постанови про закінчення виконавчого провадження, визнати неправомірною;
постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 21.05.2015 ВП № 28960315 визнати недійсною;
зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.05.2015 ВП №28963015.

5.11. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.12.2018 у задоволенні скарги ПАТ "Запоріжжяобленерго" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовлено повністю.

5.12. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2019 (залишеною без змін постановою Верховного Суду від 11.06.2019) апеляційну скаргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2018 у справі № 19/5009/1481/11 - задоволено частково;
ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2018 у справі № 19/5009/1481/11 - скасовано частково;
прийнято нове рішення, яким скаргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" задоволено частково, постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. про закінчення виконавчого провадження ВП №28960315 від 21.05.2015 визнано недійсною, в задоволенні інших вимог скарги - відмовлено;
здійснено розподіл судових витрат.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

6. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2019 апеляційну скаргу ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 у справі                                             № 19/5009/1481/11 залишено без задоволення;
ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 у справі № 19/5009/1481/11 залишено без змін.

7. Залишаючи ухвалу місцевого господарського суду, апеляційний суд вказав на те, що приймаючи оспорювану постанову державний виконавець діяв з дотриманням закону, тобто постанову від 21.05.2015 «апріорі» не можна визнати незаконною, однак в силу ст. 236 Цивільного кодексу України вчинення новим кредитором за визнаним в судовому порядку недійсним правочином процесуальних дій у виконавчому провадженні не має правових наслідків у вигляді існування постанови про закінчення виконавчого провадження за невиконаного належним чином на користь кредитора судового рішення.

Короткий зміст вимог касаційних скарг
8. Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2019 ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування оскаржених судових актів, з вимогою прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги ПАТ «Запоріжжяобленерго»  від 08.04.2019 відмовити.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 19/5009/1481/11 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Катеринчук Л.Й., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019.

10. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.09.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 19/5009/1481/11 за касаційною скаргою ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат", датою проведення судового засідання визначено 08.10.2019.

11. 01.10.2019 від ПАТ «Запоріжжяобленерго» до Верховного Суду надійшло Клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

12. 02.10.2019 до Суду від ПАТ «Запоріжжяобленерго» надійшов Відзив з запереченнями проти вимог та доводів касаційної скарги, з вимогою ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2019 у справі № 19/5009/1481/11 залишити без змін.

13. Ухвалою Верховного Суду від 03.10.2019 у задоволенні Клопотання ПАТ «Запоріжжяобленерго» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 08.10.2019 у справі № 19/5009/1481/11 відмовлено.

14. У зв`язку з відпусткою судді Катеринчук Л.Й. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №19/5009/1481/11 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Селіваненко В.П., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2019.

15. Ухвалою від 08.10.2019 Верховний Суд у визначеному складі колегії суддів прийнято справу № 19/5009/1481/11 Господарського суду Запорізької області до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у раніше призначу дату (08.10.2019).
16. Учасники судової справи у судове засідання повноважних представників не направили. Про дату, час та місце розгляду касаційної скарги учасники справи були повідомлені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників сторін. 

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника
(Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат")

17. В обґрунтування заявлених вимог, скаржник вказує на неправильне застосування норм матеріального права, а саме ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», абз. 2 п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012.

Доводи позивача
(Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»)

18. Позивач доводить, що у даному випадку ДВС, як орган покликаний забезпечити реальне та своєчасне  виконання судових рішень (не виконуючи обов`язок щодо відновлення виконавчого провадження) не лише ухиляється від вчинення певних виконавчих дій, покладених на нього Законом, а своїми діями зводить нанівець систему виконання судових рішень.  

19. На момент звернення зі скаргою  на бездіяльність Органу виконання, рішення господарського суду у справі № 19/5009/1481/11 залишається не виконаним на шкоду ПАТ «Запоріжжяобленерго».   

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

21. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції 

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Господарського суду Запорізької області у цій справі стягнуто з Державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат"  (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат") на користь позивача суму основного боргу у розмірі 109   882   156,44 грн., 3   213   604,40 грн. інфляційних втрат, 830   752,69 грн. три відсотки річних, 624   503,72 грн. пені, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 25 500,00 грн. державного мита.

Судами встановлено, що рішення місцевого господарського суду від 16.05.2011  у цій справі  на даний час залишається частково невиконаним. 

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що  судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України вказує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 225.04.2012 №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). 

Зокрема, у рішенні №2-р(II)/2019 від 15.05.2019 Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 №1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статтею 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 

Аналіз статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, наведених юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання. 

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження". Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавця.

Верховний Суд зазначає, що законодавцем передбачений чіткий порядок вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні. Державний виконавець наділений відповідними повноваженнями, він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених Законом України "Про виконавче провадження". Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому, вчинення державним виконавцем дій, які визначені законом для виконання судового рішення, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Також судами встановлено, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2019 (залишеною без змін постановою Верховного Суду від 11.06.2019) у цій справі постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. про закінчення виконавчого провадження ВП № 28960315 від 21.05.2015 визнано недійсною. 

Оскільки постанова Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. про закінчення виконавчого провадження ВП № 28960315 від 21.05.2015 визнана недійсною, вона не має юридичної сили, не породжує жодних правових наслідків з моменту її прийняття.
Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.12.2008 у справі № 2-8/16222-2007.  

Враховуючи наведене, а також приписи ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження ВП №28960315 має бути відновлено зі стадії, на якій було прийнято таку постанову (про закінчення виконавчого провадження ВП № 28960315 від 21.05.2015).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).
Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.
Судами було встановлено, що позивач у цій справі (ПАТ «Запоріжжяобленерго») 20.03.2019 листом № 001-32/4379 звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (отримано адресатом 26.03.2019) з вимогою про відновлення виконавчого провадження та отримання виконавчого документа - наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11. Таке звернення залишено без реагування з боку органів виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, передбаченим Конституцією та законами України.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Колегія суддів Верховного Суду під час прийняття Постанови від 11.06.2019 у цій справі погодилась з висновком суду апеляційної інстанції про те, що з 07.09.2017 (рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 у справі  № 910/1424/16) ПАТ "Запоріжжяобленерго" відновлено у статусі стягувача у виконавчому провадженні ВП №28960315.

Отже, ПАТ "Запоріжжяобленерго" правомірно подано скаргу, яка є предметом судового розгляду. 

Одним із основних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення є закріплення у процесуальному законодавстві положень щодо здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в справах та відповідні норми спрямовані на забезпечення виконання рішень суду. 

З огляду на наведене вище, колегія суддів Касаційного господарського суду приходить до висновку, що принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню. 

За наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення особами, які здійснюють примусове виконання судових рішень дій чи бездіяльності, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення. 

Враховуючи наведене вище та встановлені судами попередніх інстанцій обставини, колегія суддів погоджується з рішенням судів попередніх інстанцій щодо визнання неправомірною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що виявилась у не відновленні виконавчого провадження ВП № 28960315 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11 та  зобов`язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення (поновити порушене право заявника - ПАТ "Запоріжжяобленерго"), що виявилось у не відновленні виконавчого провадження ВП №    28960315 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі                                          № 19/5009/1481/11.

При цьому, колегія суддів, враховуючи вимоги скарги ПАТ "Запоріжжяобленерго" від  08.04.2019 та рішення судів попередніх інстанцій, вважає необхідним вказати таке.

Однією з вимог скарги від 08.04.2019 є зобов`язання державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких він безпідставно ухиляється, а саме прийняти постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 28960315 та вжити заходів примусового виконання. 

Як вбачається зі змісту резолютивної частини ухвали господарського суду першої інстанції (підтриманої апеляційним господарським судом) ця вимога ПАТ "Запоріжжяобленерго" (зобов`язати державного виконавця прийняти постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 28960315) викладена судами як «зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення (поновити порушене право заявника - Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"), що виявилось у не відновленні виконавчого провадження ВП №    28960315 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11». 

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зі змісту частин 2 та 3 ст. 343 ГПК України випливає, що за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до  правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у Постанові від 24.04.2019 у справі № 914/3587/14 (п. 60 Постанови) - зобов`язання державного виконавця прийняти до виконання спірний наказ, винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі відповідного виконавчого документу, відповідно до положень ст. 343 ГПК України, входить до повноважень суду першої інстанції.

Суди попередніх інстанцій у цій справі вищенаведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду врахували частково (не зазначили конкретно, яку виконавчу дію слід здійснити), проте це не призвело до прийняття по суті невірного рішення, оскільки прийняті рішення направлені на відновлення порушених прав позивача (заявника) у цій справі, як стягувача у виконавчому провадженні ВП №28960315.

22. Щодо суті касаційної скарги

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, фактично зводяться до переоцінки доказів у справі та безпосередньо пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 300 ГПК України).

23. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до п.1) ч.1 ст. 308 ГПК України, суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав задоволення касаційної скарги ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" та необхідність залишення ухвали Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2019 у справі № 19/5009/1481/11 без змін, як таких, що прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
24. Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенням без змін оскаржених судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України,  покладається на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 315, 317 ГПК України,  Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,- 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2019 у справі                             № 19/5009/1481/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                    В.Я. Погребняк 

Судді                    О.В. Васьковський

                                                                                          В.П. Селіваненко