П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
18 вересня 2019 року
м. Київ
Справа № 820/12125/15
Провадження № 11-540апп19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року (судді Філатов Ю. М., Бенедик А. П., Калиновський В. А.) у справі № 820/12125/15 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал банк» Савельєвої Анни Миколаївни (далі - уповноважена особа, Фонд, АТ «Радикал банк» відповідно), Фонду про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.                 У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи, Фонду, у якому просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського рахунку від 09 липня 2015 року № 18588/П-1-980, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Радикал банк»;
- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню, за договором банківського рахунку від 09 липня 2015 року № 18588/П-1-980, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Радикал банк»;
- зобов`язати Фонд включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Радикал банк» за рахунок Фонду.
2.                 На обґрунтування позову  ОСОБА_1 зазначив, що 09 липня 2015 року між ним і АТ «Радикал банк» було укладено договір банківського рахунку №  18588 / П -1-980, згідно з яким банк відкрив йому поточний рахунок у гривні. У той же день він перерахував на свій поточний рахунок грошові кошти в розмірі 200 тис. грн. Однак після віднесення АТ «Радикал банк» до категорії неплатоспроможних, відкликання ліцензії та початку процедури його ліквідації, уповноважена особа безпідставно не включила позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. На думку позивача, рішення уповноваженої особи щодо невключення його до переліку вкладників АТ «Радикал банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є протиправним і таким, що порушує право позивача на отримання гарантованої суми вкладу.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3.                 Харківський окружний адміністративний суд постановою від 21 березня 2016 року задовольнив позов частково: визнав протиправною бездіяльність уповноваженої особи щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Радикал банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського рахунку від 09 липня 2015 року № 18588/П-1-980, укладеного між ОСОБА_1 і АТ «Радикал банк»; зобов`язав уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Радикал банк» за рахунок Фонду. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
4.                 Харківськийапеляційний адміністративний суд ухвалою від 22 серпня 2016 року апеляційну скаргу уповноваженої особи задовольнив частково: скасував постанову суду першої інстанції; провадження у справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
5.                 Задовольняючи позовні вимоги  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що цей позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
6.                 Скасовуючи постанову суду першої інстанції та закриваючи провадження в адміністративній справі, апеляційний суд керувався висновком Верховного Суду України, викладеним у його постанові від 15 червня 2016 року у справі № 21-286а16 про те, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог
7.                 Не погодившись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив, що цю ухвалу постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку скаржника, закриваючи провадження в адміністративній справі, апеляційний суд передусім мав би обґрунтовано усвідомлювати можливість захисту позивачем свого порушеного права в порядку господарського судочинства. До того ж постанова Верховного Суду України не є виключним випадком, а є лише обставиною, яка мала б бути предметом дослідження у сукупності з іншими обставинами. Позивач з посиланням на частину другу статті 4 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) зазначив, що за своїм характером спір між вкладниками банку із Фондом (та/або його уповноваженою особою) щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.
8.                 У зв`язку з викладеним скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Позиція інших учасників справи
9.                 У запереченнях на касаційну скаргу уповноважена особазазначила, що відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, тому вважає, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
10.             На час розгляду справи Фонд заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не надіслав. 
Рух касаційної скарги
11.             Суддя Вищого адміністративного суду України ухвалою від 28 вересня 2016 року відкрив касаційне провадження в цій справі.
12.             15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.
13.             Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
14.             У січні 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
15.             Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 22 березня 2019 року передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 346 КАС України, мотивувавши це тим, що учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
16.             Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 24 червня 2019 року прийняла та призначила цю справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників згідно з пунктом 3 частини першої статті 345 КАС України, оскільки предметом перегляду в цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції, а характер спірних правовідносин не вимагає участі сторін у судовому засіданні.
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій
17.             09 липня 2015 року між АТ «Радикал банк» і ОСОБА_1 укладено договір банківського рахунку №  18588 / П -1-980.
18.             Відповідно до умов указаного договору банк відкриває клієнту поточний рахунок у гривнях №  НОМЕР_3 , здійснює його розрахунково-касове обслуговування протягом операційного часу, але в межах режиму роботи установи банку, в якому здійснюється операція, та здійснює нарахування процентів на умовах та в порядку, визначених цим договором та чинним законодавством України, внутрішніми нормативними актами банку та цим договором.
19.             Крім того, 09 липня 2015 року між АТ «Радикал банк» і ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору банківського рахунку від 09 липня 2015 року № 18588/П-1-980, згідно з умовами якої клієнт підтверджує ознайомлення з умовами гарантування Фондом відшкодування коштів за договором.
20.             Згідно з квитанцією від 09 липня 2015 року позивач на власний поточний рахунок перерахував грошові кошти у розмірі 200 тис. грн. 
21.             На підставі постанови Правління Національного банку України від 09 липня 2015 року № 452/БТ«Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Радикал банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 09 липня 2015 року № 130 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Радикал банк», згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 10 липня по 09 жовтня 2015 року та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Радикал банк» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка О. В.
22.             Виконавча дирекція Фонду 08 жовтня 2015 року прийняла рішення № 184 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Радикал банк» на один місяць - по 09 листопада 2015 року (включно).
23.             Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 09 листопада 2015 року № 769 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал банк» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 09 листопада 2015 року № 203 «Про початок процедури ліквідації АТ «Радикал банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ «Радикал банк» з 10 листопада 2015 року по 09 листопада 2017 року з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноважену особу - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Савельєву А. М.
24.             На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 13 листопада 2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам АТ «Радикал банк»; для отримання коштів вкладники АТ «Радикал банк» з 13 листопада по 24 грудня 2015 року включно можуть звертатись до установ банку - агента Фонду - АТ «Банк кредит Дніпро».
25.             Позивач звернувся до відділення АТ «Банк кредит Дніпро» для отримання відшкодування за вкладом, проте його не було включено до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
26.             Листом від 17 листопада 2015 року за вихідним № 3507/15 уповноважена особа повідомила  ОСОБА_1 про те, що відповідно до положень частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI є нікчемним правочин, що був вчинений (укладений) банком з позивачем, а саме: трансакція АТ «Радикал банк» щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу «поповнення поточного рахунку» на суму 200 тис. грн, дата вчинення трансакції - 09 липня 2015 року, час вчинення трансакції - 18:57.
27.             Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та таким, що порушує його право на отримання гарантованої суми вкладу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
28.             Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
29.             Згідно із частиною другою статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
30.             На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
31.             Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
32.             Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
33.             Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
34.             Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
35.             Як установлено матеріалами справи,  ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом доуповноваженої особи, Фонду про визнання протиправним і скасування рішення уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського рахунку від 09 липня 2015 року № 18588/П-1-980, укладеного між позивачем і АТ «Радикал банк», визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського рахунку від 09 липня 2015 року № 18588/П-1-980, укладеного між позивачем і АТ «Радикал банк», та зобов`язання Фонду включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Радикал банк» за рахунок Фонду.
36.             Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом № 4452-VI. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.
37.             Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
38.             За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
39.             Згідно із частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
40.             Для цього Фонд наділено відповідними функціями, визначеними частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.
41.             На підставі частин першої та другої статті 6 зазначеного Закону в межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.
42.             За приписами частини першої статті 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.
43.             Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд у цих відносинах є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.
44.             Закриваючи провадження в адміністративній справі, суд апеляційної інстанції керувався правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 15 червня 2016 року у справі № 21-286а16, у якій з посиланням на норми Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-XII) та приписи статті 12 ГПК України було вказано, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.
45.             Велика Палата Верховного Суду відступила від цього висновку, що зазначено в її постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16.
46.             Правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на відшкодування за рахунок коштів Фонду, щодо формування реєстру відшкодувань вкладникам, які мають право на таке відшкодування, складаються без участі банку-боржника.
47.             Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в цих учасників виникають відповідні права та обов`язки.
48.             Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих осіб, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону № 4452-VI вирішує виключно Фонд.
49.             Так, за змістом частин першої та другої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.
50.             У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку (частина шоста статті 26 Закону № 4452-VI).
51.             Нормами статті 27 Закону № 4452-VI установлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, зокрема:
- уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку;
- уповноважена особа Фонду формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
- виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду;
- Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду та оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України».
52.             Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500 тис. рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
53.             Отже, отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду відбувається без участі банку-боржника.
54.             Саме тому на банки не поширюється дія Закону № 2343-ХІІ, що встановлено частиною восьмою статті 36 Закону № 4452-VI.
55.             Таким чином, немає підстав вважати, що правовідносини між вкладниками та Фондом щодо визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, складаються з участю банку. Ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого відшкодування коштів вкладникам.
56.             Наведене свідчить про те, що спір стосовно права на відшкодування коштів за вкладами фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, гарантованого державою, є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону № 4452-VI), тому його не можна вважати спором у зв`язку з процесом ліквідації банку.
57.             Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що на ці правовідносини не розповсюджуються норми статті 12 ГПК України, а тому юрисдикція господарських судів на такі спори не поширюється.
58.             З огляду на викладені норми матеріального та процесуального права перевірка законності дій та рішень Фонду й уповноваженої особи щодо виконання покладених на них владних управлінських функцій у сфері реалізації публічних інтересів держави не регулюється нормами Закону № 2343-ХІІ відповідно до прямого припису частини восьмої статті 36 Закону № 4452-VI, який є спеціальним щодо таких правовідносин, а тому підстав для розгляду цієї справи в порядку господарського судочинства немає.
59.             При цьому Велика Палата Верховного Суду вважає, що Фонд як юридична особа публічного права виконує спеціальну функцію у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, та затвердження реєстру відшкодувань вкладникам за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.
60.             Отже, висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження в цій справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного судового рішення), у частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського рахунку від 09 липня 2015 року № 18588/П-1-980, укладеного між позивачем і АТ «Радикал банк», та зобов`язання Фонду включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Радикал банк» за рахунок Фонду, є помилковим.
61.             Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16 (провадження № 11-126апп18), від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16 (провадження № 11-409апп18), від 30 січня 2019 року у справі № 820/4270/16 (провадження № 11-1351апп18), від 13 лютого 2019 року у справі № 804/758/16 (провадження № 11-1105апп18) та від 26 червня 2019 року у справі № 804/1278/16 (провадження № 11-282апп19). 
62.             Водночас правильним є висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського рахунку від 09 липня 2015 року № 18588/П-1-980, укладеного між  ОСОБА_1 і АТ «Радикал банк».
63.             Згідно із частинами першою, другою та десятою статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
64.             За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати їх нікчемними.
65.             Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не рішення уповноваженої особи. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів АТ «Радикал банк» і видане згадане рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку. 
66.             Відповідна правова позиція відображена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа № 910/12294/16), від 16 травня 2018 року (справа № 910/24198/16) та від 26 червня 2019 року у справі № 804/1278/16 (провадження № 11-282апп19).
67.             Оскільки вказане рішення є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, то воно не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), жодні права яких не можуть порушуватися внаслідок прийняття цього рішення. Тобто права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.
68.             Отже, встановлена правова природа згаданого рішення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського рахунку від 09 липня 2015 року № 18588/П-1-980, укладеного між  ОСОБА_1 і АТ «Радикал банк», не можуть розглядатися в судах (у тому числі господарських).
69.             Таким чином, закриття провадження в адміністративній справі у вказаній вище частині позовних вимог є правильним саме з наведених вище мотивів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
70.             За нормами частини третьої статті 3 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
71.             Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково для продовження розгляду.
72.             Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
73.             Отже, викладений в оскаржуваній ухвалі суду апеляційної інстанції висновок про непоширення юрисдикції адміністративного суду на спір в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню, за договором банківського рахунку від 09 липня 2015 року № 18588/П-1-980, укладеного між позивачем і АТ «Радикал банк», та зобов`язання Фонду включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Радикал банк» за рахунок Фонду, ґрунтується на неправильному застосуванні норм права.
74.             З огляду на викладене на підставі частини першої статті 353 КАС України ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року підлягає у зазначеній частині скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
75.             Водночас указане рішення апеляційного суду в частині мотивів закриття провадження у справі щодо позовної вимоги про визнання протиправним і скасування рішення уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського рахунку від 09 липня 2015 року № 18588/П-1-980, укладеного між ОСОБА_1 і АТ «Радикал банк», підлягає зміні з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал банк» Савельєвої Анни Миколаївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про: визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал банк» Савельєвої Анни Миколаївни щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського рахунку від 09 липня 2015 року № 18588/П-1-980, укладеного між позивачем і Публічним акціонерним товариством «Радикал банк»; зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Радикал банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, - скасувати, а справу в цій частині направити до Другого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
3. В іншій частині ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                                  О. С. Золотніков
 
Судді:                            Т. О. Анцупова                                                       Л. М. Лобойко
 
                                      С. В. Бакуліна                                                         Н. П. Лященко
 
                                               В. В. Британчук                                                     О. Б. Прокопенко
 
                                      Ю. Л. Власов                                                           В. В. Пророк
 
                                               М. І. Гриців                                                              Л. І. Рогач
 
                                      Д. А. Гудима                                                                       В. Ю. Уркевич
 
Ж. М. Єленіна                                                         О. Г. Яновська
 
                                      В. С. Князєв