ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року 
м. Київ

Справа №  904/7601/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова    Є.В.    - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.06.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 у справі 

за позовом Приватного акціонерного товариства "АПК-Інвест" до: 1.    Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби; 2. Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про стягнення 201 037,83 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У липні 2017 року Приватне акціонерне товариство "АПК-Інвест" (далі - ПрАТ "АПК-Інвест") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби (далі - Дніпропетровська митниця ДФС) та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - ГУ Державної казначейської служби у Дніпропетровській області), про стягнення 201 037,83 грн упущеної вигоди.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із скасуванням у 2015 році у судовому порядку протиправних рішень Дніпропетровської митниці ДФС про корегування митної вартості з метою повернення зайво сплачених до державного бюджету сум ПДВ, позивач керуючись чинним законодавством, неодноразово звертався до Дніпропетровської митниці ДФС, як до органу, що здійснює контроль за справлянням вказаних платежів до бюджету, із заявами про повернення зайво сплачених ПрАТ "АПК-Інвест" коштів до Державного бюджету.

1.3. Проте, митний орган, протягом 2015-2016 років, в межах його компетенції, безпідставно та протиправно відмовляв позивачеві у поверненні зайво сплачених коштів, чим, впродовж тривалого часу, позбавляв платника податків права на розпорядження його власними обіговими коштами у розмірі 201 037,83 грн. За наведених обставин, ПрАТ "АПК-Інвест" звернулося із позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, за результатами розгляду якого постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 у справі № 804/5862/16, яка була залишена в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 18.04.2017, визнано протиправною відмову відповідача-1 щодо повернення позивачеві з Державного бюджету України суми надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 201 037,83 грн та зобов`язано Дніпропетровську митницю прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України суми надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 201    037,83 грн та подати його для виконання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

1.4. На виконання судового рішення, ПрАТ "АПК-Інвест" 18.05.2017 за платіжним дорученням № 149 було отримано з Державного бюджету України суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 201 037,83 грн.

1.5. Проте, у зв`язку із зміною положень податкового законодавства у 2017 році, ПрАТ "АПК-Інвест" станом на дату отримання надмірно сплаченої суми з ПДВ з Державного бюджету України, було змушено провести коригування своїх податкових зобов`язань та зменшити розмір свого податкового кредиту на розмір отриманої суми - 201    037,83 грн, що підтверджується внесенням відповідних відомостей до строки 11.1 декларації з ПДВ ПрАТ "АПК-Інвест" за травень 2017 року.

1.6. ПрАТ "АПК-Інвест" зазначає, що через вчинення з боку відповідача-1 протиправних дій та прийняття ним протиправних рішень за обставин, встановлених наведеним вище судовим рішенням, на момент отримання відповідної суми, позивач через внесення змін з 01.01.2017 у податкове законодавство, як сільгоспвиробник, був позбавлений права залишити 201 037,83 грн у власному розпорядженні. Отже, на думку позивача, за умови правомірної поведінки з боку Дніпропетровської митниці ДФС, ПрАТ "АПК-Інвест" мало б усі правові підстави для того, щоб залишити у власному розпорядженні суму ПДВ у розмірі 201 037,83 грн та спрямувати її на розвиток власного виробництва тваринницької продукції.

1.7. Посилаючись на те, що за умови правомірної поведінки Дніпропетровської митниці ДФС позивач мав усі правові підстави залишити у власному розпорядженні суму ПДВ у розмірі 201 037,83 грн відповідно до положень підпункту 209.18 статті 209 Податкового кодексу України (далі - ПК України; у редакції, яка була чинною станом на дату подання позивачем митних декларацій та вчинення відповідачем-1 неправомірних дій (2014 - 2015 роки)) та спрямувати зазначену суму на розвиток власного виробництва тваринницької продукції, в якості державної підтримки сільськогосподарських виробників, ПрАТ "АПК-Інвест" просив відшкодувати завдану йому майнову шкоду у вигляді упущеної вигоди у розмірі 201 037,83 грн. 

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Відповідно до статуту ПрАТ "АПК-Інвест", затвердженого рішенням загальних зборів засновників від 11.09.2006, оформленим протокол № 1, основним видом діяльності товариства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

2.2. У 2016 році ПрАТ "АПК-Інвест" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення у встановлені законодавством строки висновку про повернення надмірно сплаченої суми ПДВ у загальному розмірі 201 037,83 грн до органу Державного казначейства України та зобов`язати відповідача негайно здійснити дії, передбачені статтею 43 ПК України та розділом ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618, а саме: передати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів (надмірно сплачених сум ПДВ у загальному розмірі 201 037,83грн) з відповідного бюджету на підставі заяви позивача № 508 про повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, надмірно сплачених до бюджету від 15.08.2016; встановити строк для подання відповідачем до суду звіту про виконання постанови суду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 у справі № 804/5862/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Дніпропетровської митниці ДФС щодо повернення ПрАТ "АПК-Інвест" з Державного бюджету України суми надмірно сплаченого ПДВ у розмірі 201 037,83 грн, викладену у листі від 23.08.2016 за № 1753/10/04-50-19-01. Зобов`язано Дніпропетровську митницю ДФС прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України на користь ПрАТ "АПК-Інвест" суми надмірно сплаченого ПДВ у розмірі 201 037,83 грн та подати його для виконання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 

У зазначеній постанові встановлені наступні обставини.

З метою митного оформлення ввезених товарів в режимі імпорту ПрАТ "АПК-Інвест" подано до Дніпропетровської митниці ДФС митні декларації: №    110120000/2014/415933 від 18.11.2014, № 110120000/2015/402793 від 17.03.2015, №    110120000/2015/406359 від 28.05.2015 та № 110120000/2015/406994 від 09.06.2015, якими визначено митну вартість товару за першим методом (за ціною контракту).

За результатами митного контролю щодо вище вказаних митних декларацій Дніпропетровською митницею ДФС прийнято наступні рішення про коригування митної вартості товарів: № 110120000/2014/400065/1 від 28.11.2014 (щодо МД №    110120000/2014/415933 від 18.11.2014); № 110120000/2015/400008/1 від 24.03.2015 (щодо МД № 110120000/2015/402793 від 17.03.2015); №    110120000/2015/400016/1 від 29.05.2015 (щодо МД №    110120000/2015/406359 від 28.05.2015); № 1101200-00/2015/400018/1 від 15.06.2015 (щодо МД №    110120000/2015/406994 від 09.06.2015), а також відповідні картки відмови в прийнятті цих митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № 110120000/2014/00249 від 28.11.2014, № 110120000/2015/00039 від 24.03.2015, № 110120000/2015/00063 від 29.05.2015 та №    110120000/2015/00072 від 15.06.2015 відповідно, якими відповідач відмовив позивачу у прийнятті заявленої останнім митної вартості за першим методом (ціною контракту) та визначив митну вартість товарів за резервним методом, чим збільшив зобов`язання позивача зі сплати ПДВ на загальну суму 201    037,83 грн, мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на загальну суму 59 126,18 грн та додаткового імпортного збору на такі товари на загальну суму 36 429,69 грн.

Ввезений позивачем на митну територію України товар був випущений у вільний обіг відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України за митними деклараціями № 110120000/2014/416475 від 28.11.2014, №    110120000/2015/403166 від 25.03.2015, № 10120000/2015/406490 від 30.05.2015 та № 110120000/2015/407284 від 15.06.2015, якими ПрАТ "АПК-Інвест", з урахуванням рішень митниці про коригування митної вартості, задекларувало митну вартість за резервним методом, сплативши митні платежі згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та забезпечивши сплату різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу, а саме: шляхом сплати у якості фінансової гарантії ПДВ на загальну суму 201 037,83 грн, мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, на загальну суму 59    126,18 грн та додаткового імпортного збору на такі товари на загальну суму 36    429,69 грн, а саме: 11 767,57 грн (мито за МД №    110120000/2014/415933 від 18.11.2014); 38 561,40 грн (ПДВ за МД №    110120000/2014/415933 від 18.11.2014); 16    075,60 грн (мито за МД №    110120000/2015/403166 від 25.03.2015); 12 365,84 грн (додатковий імпортний збір за МД №    110120000/2015/403166 від 25.03.2015); 55    151,67 грн (ПДВ за МД №    110120000/2015/403166 від 25.03.2015); 16 499,71 грн (мито за МД №    10120000/2015/406490 від 30.05.2015); 12 692,08 грн (додатковий імпортний збір за МД №    10120000/2015/406490 від 30.05.2015); 56 606,68 грн (ПДВ за МД №    10120000/2015/406490 від 30.05.2015); 14 783,30 грн (мито за МД №    110120000/2015/407284 від 15.06.2015); 11 371,77 грн (додатковий імпортний збір за МД №    110120000/2015/407284 від 15.06.2015); 50 718,08 грн (ПДВ за МД №    110120000/2015/407284 від 15.06.2015), всього на загальну суму 296 593,70 грн.

При цьому рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів: № 110120000/2014/400065/1 від 28.11.2014, №    110120000/2015/400008/1 від 24.03.2015, № 110120000/2015/400016/1 від 29.05.2015 та № 110120000/2015/4000-18/1 від 15.06.2015, а також відповідні картки відмови в прийнятті цих митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення №    110120000/2014/00249 від 28.11.2014, №    110120000/2015/00039 від 24.03.2015, № 110120000/2015/00063 від 29.05.2015 та №    110120000/2015/00072 від 15.06.2015 були оскарженні ПрАТ "АПК-Інвест" в судовому порядку.

Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 у справі № 804/3359/15 відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ    "АПК-Інвест" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення Дніпропетровської митниці ДФС від 28.11.2014 про коригування митної вартості товарів №    110120000/2014/400065/1 у відношенні митної декларації №    110120000/2014/415933 від 18.11.2014 та картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.11.2014 №    110120000/2014/00249, а також про визнання протиправними дій Дніпропетровської митниці ДФС із прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 28.11.2014 №    110120000/2014/400065/1 та видачі картки відмови від 28.11.2014 №    110120000/2014/00249.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 у справі № 804/3359/15 рішення суду першої інстанції скасовано, а позов ПрАТ "АПК-Інвест" до Дніпропетровської митниці ДФС задоволено частково, визнано протиправними та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС від 28.11.2014 про коригування митної вартості товарів № 110120000/2014/400065/1 та картку відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску-пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.11.2014 №    110120000/201400249, а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2015 у справі № 804/7663/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015, позовні вимоги ПрАТ "АПК-Інвест" до Дніпропетровської митниці ДФС задоволено частково, визнано протиправними та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №    110120000/2015/400008/1 від 24.03.2015 та картку відмови Дніпропетровської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110120000/2015/00039 від 24.03.2015, а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2015 у справі № 804/9527/15 позовні вимоги ПрАТ "АПК-Інвест" до Дніпропетровської митниці ДФС задоволено частково, визнано протиправними та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №    110120000/2015/400016/1 від 29.05.2015 та №    110120000/2015/400018/1 від 15.06.2015, а також визнано протиправними та скасовано картки відмови Дніпропетровської митниці у прийнятті митних декларацій № 110120000/2015/00063 від 29.05.2015 та №    110120000/2015/00072 від 15.06.2015, а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

2.3. Таким чином, судовими рішеннями у справах № 804/3359/15, №    804/9527/15 та №    804/7663/15 встановлено правомірність визначення ПрАТ "АПК-Інвест" митної вартості ввезених ним товарів за першим методом (ціною контракту) та протиправність рішень Дніпропетровської митниці ДФС про коригування цієї митної вартості товарів, а також відповідних карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення, що стало підставою для скасування цих рішень митниці.

2.4. В свою чергу суми ПДВ у загальному розмірі 201 037,83 грн за митними деклараціями № 110120000/2014/416475 від 28.11.2014, №    110120000/2015/403166 від 25.03.2015, № 10120000/2015/406490 від 30.05.2015 та № 110120000/2015/407284 від 15.06.2015 були включені ПрАТ "АПК-Інвест" до складу податкового кредиту за відповідні звітні періоди, що підтверджується податковими деклараціями з ПДВ позивача, копії яких долучені до матеріалів справи, а також листами ГУ ДФС у Донецькій області від 26.01.2016 № 1306/05-16-22-02 та від 03.03.2016 № 3962/8/05-16-14-01 і листом Красноармійської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 17.02.2016 №    2923/8/05-16-22-02, що свідчить про те, що позивач відповідно до статті 198 ПК України взяв участь у зменшенні податкових зобов`язань з ПДВ підприємства, які підлягають сплаті до Державного бюджету України. 

2.5. На виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 у справі № 804/5862/16 відповідачем-1 15.05.2017 підготовлено висновок та направлено до органу Державної казначейської служби України. Грошові кошти у сумі 201 037,83 грн було перераховано на рахунок позивача 18.05.2017 згідно з платіжним дорученням № 149.

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Спір розглядався судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 (суддя Татарчук В.О.), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.06.2019 (колегія суддів: Орєшкіна Е.В., Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.), позов задоволено.

Вирішено стягнути з Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь ПрАТ "АПК-Інвест" матеріальну шкоду, а саме - збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 201 037,83 грн.

Судові рішення мотивовані тим, що коригування митної вартості відповідачем-1 було проведено щодо придбаного позивачем лізину, у зв`язку з чим збільшилися зобов`язання позивача зі сплати ПДВ на загальну суму 201 037,83 грн; вказаний товар використовувався сільськогосподарським підприємством для виготовлення зазначених у підпункті 209.18 статті 209 ПК України товарів (послуг) з урахуванням видів господарської діяльності ПрАТ "АПК-Інвест", та як результат позивач був наділений правом в даному випадку на залишення сум ПДВ у розпорядженні підприємства і на спрямування їх на підтримку власного виробництва тваринницької продукції.

З огляду на викладене, суди дійшли висновків, що позивачем доведені всі складові (елементи) цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою), передбачені спеціальними нормами статей 1173, 1174 ЦК України, що є підставою для задоволення позову. 

4. Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

4.1. У касаційній скарзі ГУ Державної казначейської служби у Дніпропетровській області посилається на порушення судами попередніх інстанцій вимог пункту 8, статті 7, пунктів 1, 2 статті 23, частини 2 статті 25 Бюджетного кодексу України і підпункту 2 пункту 9 Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України та зазначає, що рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою України, а тому відсутні підстави для притягнення ГУ Державної казначейської служби у Дніпропетровській області в якості відповідача у справі про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди.

Посилаючись на зазначені обставини ГУ Державної казначейської служби у Дніпропетровській області просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

5. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

5.1. У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ "АПК-Інвест" посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень та просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. При цьому ПрАТ "АПК-Інвест" посилаючись на положення статей 25, 48, 50 Бюджетного кодексу України та пункт 2 частини 9 розділу VІ Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, зазначає, що казначейство виступає належним відповідачем у справах, пов`язаних з виплатою з державного бюджету коштів як особа, на яку законодавством покладено відповідальність за виконання державою відповідних бюджетних зобов`язань.

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

6.1. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. Переглянувши судові рішення у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи визначені ГПК України межі перегляду, суд касаційної інстанції виходить із такого.
6.3. Відповідно до статті 22 ЦК    особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 

6.4. Важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. 

При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення. 

У розумінні приписів наведених норм особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, відшкодування збитків. 

6.5. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або    органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

6.6. Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

6.7. Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

6.8. Виходячи з наведеного та в силу вимог статті 74 ГПК України саме позивач повинен довести факт завдання збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між цивільним правопорушенням та завданням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення зв`язку між протиправною поведінкою винної особи та збитками потерпілої сторони.

6.9. Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

6.10. Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога позивача про стягнення з Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь ПрАТ "АПК-Інвест" 201 037,83 грн збитків у вигляді упущеної вигоди у зв`язку з неправомірною поведінкою Дніпропетровської митниці ДФС щодо прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, що встановлено переліченими вище судовими рішеннями та відповідно до вимог статті 75 ГПК України не потребує доказуванню під час розгляду даного спору.

6.11. Підставою цього позову ПрАТ "АПК-Інвест" зазначає те, що за умови своєчасного повернення з Державного бюджету зайво сплаченої суми ПДВ у сумі 201    037,83 грн, у товариства відповідно до приписів підпункту 209.18 статті 209 ПК України (у редакції 2014 - 2015 років, станом на час вчинення протиправних дій), були б наявні підстави для залишення коштів у сумі 201    037,83 грн на розвиток власного виробництва тваринницької продукції.

6.12. Відповідно до пункту 209.18 статті 209 ПК України (у редакції, чинній до 01.01.2017) сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності, які відповідають критеріям, визначеним статтею 209 цього Кодексу, але не обрали спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського, лісового господарства та рибальства, передбаченого статтею 209 цього Кодексу, і на загальних підставах вважаються платником податку на додану вартість, за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну власного виробництва, а також за молочні продукти, молочну сировину та м`ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств у розмірі, зазначеному у пункті 209.2 цієї статті і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції.

6.13. Отже, зазначеною правовою нормою, яка була чинною до 01.01.2017, передбачалося право сільськогосподарських підприємств на залишення у своєму розпорядженні суми податку на додану вартість, що підлягала сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами у разі наявності перелічених в цій нормі умов.

6.14. Тобто, у разі відповідності сільськогосподарським підприємством вимогам пункту 209.18 статті 209 ПК України (у редакції, чинній до 01.01.2017) та сплати до Державного бюджету податку на додану вартість від сплати якого таке підприємство було фактично звільнене, у нього виникало право на відшкодування сплаченої ним суми ПДВ із Державного бюджету.

6.15. Судами встановлено, що здійснюючи розрахунок суми неодержаних доходів (упущеної вигоди) позивач посилається на митні декларації: №    110120000/2014/416475 від 28.11.2014 (справа №    804/359/15), розмір зайво сплаченого податку на додану вартість 38 561,40 грн;    №   110120000/2015/403166 від 25.03.2015 (справа № 804/7663/15), розмір зайво сплаченого податку на додану вартість 55 151,67 грн;    №    10120000/2015/406490 від 30.05.2015 - розмір зайво сплаченого податку на додану вартість 56 606,68 грн;    №    110120000/2015/407284 від 15.06.2015 (справа № 804/9527/15), розмір зайво сплаченого податку на додану вартість 50 718,08 грн.

6.16. При цьому, судами встановлено, що звертаючись із позовом, позивачем спірну суму грошових коштів визначено саме як упущену вигоду. Проте судами не враховано, що розмір позовних вимог фактично складає розмір надмірно перерахованого позивачем до Державного бюджету податку на додану вартість, сплаченого ним під час митного оформлення, суму якого, як встановлено судами попередніх інстанцій, повернуто позивачеві з Державного бюджету платіжним дорученням від 18.05.2017 № 149.

6.17. Отже, сума зайво сплаченого позивачем податку на додану вартість - 201    037,83 грн, яка відповідає сумі заявлених позовних вимог та яку позивач зазначає в позовній заяві як суму упущеної вигоди, уже повернута ПрАТ "АПК-Інвест" з Державного бюджету.

6.18. Натомість суди помилково ототожнили суму переплати позивачем податку на додану вартість із сумою упущеної вигоди та не врахували, що позивачем при зверненні з позовом не доведено, що саме 201    037,83 грн він міг би реально одержати якби його право не було порушено відповідачем-1.

6.19. Отже, встановивши всі суттєві обставини даної справи, суди неправильно визначили правову природу спірної суми коштів та помилково вважали її збитками у формі упущеної вигоди, що вплинуло на безпідставне застосування до спірних правовідносин сторін норм матеріального права, якими врегульовані підстави для стягнення збитків.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Згідно з положеннями частини 4 статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

7.2. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

7.3. Оскаржувані у справі рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам не відповідають, у зв`язку з чим підлягають скасуванню, а у справі слід ухвалити нове рішення про відмову в позові.

8. Розподіл судових витрат

8.1. У відповідності з положеннями частини 14 статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

8.2. Сплату судового збору за розгляд справи слід покласти на ПрАТ "АПК-Інвест".

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

ПОСТАНОВИВ:

1.    Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області задовольнити.

2.    Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.06.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 у справі №    904/7601/17 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "АПК-Інвест" (85325, Донецька область, Покровський район, с. Рівне, вул. Шопена, б. 1-А, ідентифікаційний код 34626750) на користь Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, ідентифікаційний код 39421732) 3    317,12 грн та 4    523,35    грн судового збору за подання апеляційних скарг. 

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "АПК-Інвест" (85325, Донецька область, Покровський район, с. Рівне, вул. Шопена, б. 1-А, ідентифікаційний код 34626750) на користь Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000, м.    Дніпро, вул. Челюскіна,1, ідентифікаційний код 37988155) 3 317,12 грн та 4    523,35    грн судового збору за подання апеляційних скарг і 6 031,14 грн судового збору за подання касаційної скарги. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Є. Краснов

Суддя                                                                                                    Г. Мачульський

Суддя                                                                                                    І. Кушнір