Постанова
Іменем України                           
 
28 серпня 2019 року                                
м. Київ                                                          
                                                                        
справа № 127/8991/16-ц
провадження № 61-8398св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивач - Департамент соціальної політики Вінницької міської ради Вінницької області,
представник позивача - Кушнір Катерина Анатоліївна,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Департаменту соціальної політки Вінницької міської ради Вінницької області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року у складі судді Романюк Л. Ф. та рішення апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: 
Зайцева А. Ю., Панасюка О. С., Шемети Т. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2016 року Департамент соціальної політики Вінницької міської ради Вінницької області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги.
 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. 
До заяви додала декларацію від 07 серпня 2014 року про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, в якій зазначила, що вона отримує дохід у вигляді допомоги, її чоловік - у вигляді заробітної плати, у власності сім`ї перебуває автомобіль «Шевроле Лачетті», 2004 року випуску. На підставі поданої заяви рішенням про призначення державної соціальної допомоги від 13 серпня 2014 року ОСОБА_2 призначено соціальну допомогу з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року в розмірі 4 002,61 грн щомісячно.
 
10 лютого 2015 року ОСОБА_2 повторно звернулась до управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. До заяви додала декларацію від 10 лютого 2015 року про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, де зазначено, що відповідач отримала дохід у вигляді допомоги, її чоловік - у вигляді заробітної плати, інших дохід сім`я не отримує, у власності сім`ї рахується автомобіль «Шевроле Лачетті», 2004 року випуску. Рішенням від 19 лютого 
2015 року ОСОБА_2 призначено допомогу з 01 лютого 2015 року 
по 05 липня 2015 року в розмірі 4 291,02 грн щомісячно та з 06 липня 
2015 року по 31 липня 2015 року у розмірі 4 541,02 грн щомісячно.
 
Під час перевірки правильності нарахування та виплати соціальної допомоги відділом соціальних інспекторів управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради було здійснено перевірку достовірності даних про доходи, вказаних ОСОБА_2 у декларації від 07 серпня 2014 року. Відповідно до інформації Вінницької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 29 січня 2015 року та довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Автоленд-інвест» (далі - ТОВ «Автоленд-інвест») 
від 16 лютого 2015 року чоловік відповідача ОСОБА_3 отримав дохід у сумі 20 500 грн від продажу автомобіля Автобус-Д, модель Богдан-А -091 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .
 
Посилаючись на те, що внаслідок приховання ОСОБА_2 незадекларованої суми доходу, їй було надміру виплачено державну соціальну допомогу, у зв`язку з чим відповідно до положень пунктів 25, 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 
2003 року № 250, позивач просить стягнути із ОСОБА_2 надмірно виплачені кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 32 597,70 грн. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року у задоволенні позову Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Вінницької області відмовлено.
 
Мотивуючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив із того, що відсутній факт навмисного подання ОСОБА_2 недостовірних відомостей про доходи, приховування факту отримання її чоловіком  доходу в сумі 20 500 грн від реалізації автомобіля, оскільки реалізований автомобіль не належав на праві власності чоловікові ОСОБА_2 , адже відповідно до договору комісії від 20 квітня 2011 року № 041/11 ОСОБА_3 зобов`язався за дорученням ОСОБА_4 . придбати автомобіль марки Богдан, модель автобуса 2003 року випуску, від свого імені, але за рахунок комітента, а тому згідно з положеннями статті 1018 ЦК України автомобіль був власністю комітента. При цьому, відповідно до Ліцензійної картки 
НОМЕР_3 вищевказаний автомобіль використовувався не чоловіком 
ОСОБА_2 , а приватним акціонерним товариством «Вінницький таксомоторний парк» (далі - ПрАТ «Вінницький таксомоторний парк»)
й відповідно до полісу страхування АВ0953564 страхувальником також значиться ПрАТ «Вінницький таксомоторний парк».
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року скасовано й ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позову Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Вінницької області відмовлено. 
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, встановивши, що малозабезпечена сім`я, про яку йдеться у справі, виховує п`ятеро дітей віком до 18 років, дійшов висновку про те, що в розумінні абзацу четвертого частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування або у власності малозабезпеченої сім`ї більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму), можливі тоді, коли відсутні відомості про те, що в малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), або обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті. Повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги за таких умов може застосовуватися, коли місцева державна адміністрація на підставі рішень районних, районних у містах державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах рад за результатами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та зібраної інформації про сім`ю, її власність, доходи, майно прийме рішення про відмову в наданні соціальної допомоги. 
 
Аргументи учасників справи
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У листопаді 2016 року Департамент соціальної політики Вінницької міської ради Вінницької області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, надання неправильної правової оцінки обставинам справи, просить скасувати зазначені судові рішення й ухвалити у справі нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.
 
Касаційна скарга Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Вінницької області мотивована тим, що висновки суду першої інстанції є такими, що протирічать дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим виникло порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Договір комісії міг бути правовою підставою для реєстрації автомобіля на комітента - ОСОБА_5 , як на власника, відповідно до положень статті 1018 ЦК України, однак згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданим Вінницьким ВРЕР ВДАІ УМВС України у Вінницькій області, власником автомобіля було зареєстровано ОСОБА_3 , чоловіка ОСОБА_2 Реєстрація автомобіля відбулась 26 квітня 2014 року після передачі його ОСОБА_5 22 квітня 2014 року. 15 лютого 2014 року автомобіль було продано 
ОСОБА_3 При реєстрації автомобіля договір комісії не надавався і ОСОБА_5 не оспорював право власності ОСОБА_3 на вказаний вище автомобіль. 
 
Також Департамент соціальної політики Вінницької міської ради Вінницької області  зазначає, що апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову про повернення надмірно виплачених коштів матеріальної допомоги, неправильно трактує норми статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» та вказує про необов`язковість прийняття місцевою державною адміністрацією рішення про відмову у наданні соціальної допомоги для стягнення надміру виплачених коштів.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу 
№ 127/8991/16-ц з Вінницького міського суду Вінницької області. 
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
12 лютого 2018 року справу № 127/8991/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2019 року справу № 127/8991/16-ц призначено 
судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2019 року справу за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Вінницької області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги   призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Судом установлено, що 07 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. До заяви додала декларацію від 07 серпня 2014 року про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, в якій зазначила, що вона отримує дохід у вигляді допомоги, її чоловік - у вигляді заробітної плати, у власності сім`ї перебуває автомобіль «Шевроле Лачетті», 2004 року випуску. На підставі поданої заяви рішенням про призначення державної соціальної допомоги від 13 серпня 2014 року ОСОБА_2 призначено соціальну допомогу з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року в розмірі 4 002,61 грн щомісячно.
 
10 лютого 2015 року ОСОБА_2 повторно звернулась до управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. До заяви додала декларацію від 10 лютого 2015 року про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, де зазначено, що відповідач отримала дохід у вигляді допомоги, її чоловік - у вигляді заробітної плати, інших дохід сім`я не отримує, у власності сім`ї є автомобіль «Шевроле Лачетті», 2004 року випуску. Рішенням від 19 лютого 
2015 року ОСОБА_2 призначено допомогу з 01 лютого 2015 року 
по 05 липня 2015 року в розмірі 4 291,02 грн щомісячно та з 06 липня 
2015 року по 31 липня 2015 року в розмірі 4 541,02 грн щомісячно
 
Під час перевірки правильності нарахування та виплати соціальної допомоги відділом соціальних інспекторів управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради було здійснено перевірку достовірності даних про доходи, вказаних ОСОБА_2 у декларації від 07 серпня 2014 року. Відповідно до інформації Вінницької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 29 січня 2015 року та довідки ТОВ «Автоленд-інвест» 
від 16 лютого 2015 року чоловік відповідача ОСОБА_3 отримав дохід у сумі 20 500 грн від продажу автомобіля Автобус-Д, модель Богдан-А -091 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .
 
Рішенням управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 18 березня 2015 року ОСОБА_2 припинено виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01 січня 2015 року.
 
У зв`язку з викладеними обставинами  виникла переплата коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у сумі 32 597,70 грн.
 
У добровільному порядку ОСОБА_2 переплату соціальної допомоги не відшкодувала. 
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам статті 263 ЦПК України виходячи з такого.
 
Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» (далі - Закон № 1768-III) визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
 
Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.
 
Згідно з пунктами 2, 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250(далі - Порядок), соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.
 
За змістом пункту 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходита майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).
 
Частиною першою статті 7 Закону № 1768-IIIпередбачено, що державнасоціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата у випадках, коли, зокрема, з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування; у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. м на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. м на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).
 
Частиною другою статті 7 Закону № 1768-III встановлено, що за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо, зокрема, у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).
 
Якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення (частина четверта статті 7 Закону № 1768-III).
 
Згідно з абзацом другим пункту 25 Порядку виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.
 
З системного аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстави, передбаченої абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону 
№ 1768-III, можливе за наявності таких обов`язкових умов: малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування; у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму); відсутні обставини, передбачені частиною другою статті 7 цього Закону; дотримано процедуру прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі, коли є обставини та умови, передбачені частинами першою та другою статті 7 Закону № 1768-III; відсутні ознаки (обставини) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру. 
 
Виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.
 
За змістом абзацу четвертого частини першої статті 7 Закону № 1768-III припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування або у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму), можливі тоді, коли відсутні відомості про те, що в малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), або обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті.
 
З урахуванням наведених норм, суд апеляційної інстанції встановив, що сім`я ОСОБА_2 виховує п`ятьох неповнолітніх дітей та правильно виходив з того, що повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги за таких умов може застосовуватися, у випадку, коли місцева державна адміністрація на підставі відповідних рішень за результатами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та зібраної інформації про сім`ю, її власність, доходи, майно прийме рішення про відмову у наданні соціальної допомоги.
 
Оскільки під час розгляду справи позивачем не було доведено факт прийняття рішення про відмову у наданні соціальної допомоги ОСОБА_2 у розумінні положень частини 2 статті 7 вищевказаного Закону, та доказів на підтвердження дотримання відповідної процедури не надано, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення надмірно виплачених коштів малозабезпеченій сім`ї, у якій виховується п`ятеро неповнолітніх дітей.
 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09 червня 2015 року у справі № 21-201а15, у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2018 року у справі № 127/26649/16 (провадження 
№ 61-34566св18).
 
Крім того слід зазначити, що подаючи декларацію про доходи та майно сім`ї, не вказавши у ній відомості про транспортні засоби, у ОСОБА_2 не було мети щодо навмисного приховання нею цих даних, оскільки Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» передбачено право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченими сім`ями, у власності яких є транспортні засоби, у тому випадку, якщо у родині виховується троє і більше дітей відповідного віку. 
 
Отже, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, наявність на утриманні батьків п`ятьох неповнолітніх дітей, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_2 надмірного тягаря. 
 
Доводи касаційної скарги про необов`язковість прийняття місцевою державною адміністрацією рішення про відмову у наданні соціальної допомоги для стягнення надміру виплачених коштів, спростовуються правильно застосованими апеляційним судом нормами матеріального права та встановленими обставинами, зокрема тим, що у малозабезпеченій сім`ї відповідача виховується п`ятеро неповнолітніх дітей.  
 
Наведені у касаційній скарзі доводи не впливають на правильність висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, що б призвело до неправильного вирішення спору.
 
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки таке судове рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Департамент соціальної політики Вінницької міської ради Вінницької області залишити без задоволення.
 
Рішення апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | С. Ю. Бурлаков
| Є. В. Коротенко     В. М. Коротун
| В. П. Курило