ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року 
м. Київ

Справа №  910/3788/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Дроботової Т. Б. - головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Грузицька І. В.,

за участю представників:
позивача - Дамса В. С., Леуса А. Б., 
відповідача  - Безносик А. О., 
третіх осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Київської міської ради та ОСОБА_3 

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 (судді: Михальська Ю. Б., Скрипка І. М., Тищенко А. І.) і рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 (суддя Босий В. П.) у справі 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна будівельна компанія"

до  Київської міської ради,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_3 ,

про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна будівельна компанія" (далі - ТОВ "Інноваційна будівельна компанія") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визнання поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договору оренди земельної ділянки, укладеного 27.12.2006 між ТОВ "Інноваційна будівельна компанія" та Київською міською радою, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н. П. за реєстровим № 1628, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 16.01.2007 за № 82-6-00399 у книзі записів державної реєстрації договорів (далі - договір оренди від 27.12.2006);   визнання укладеною між ТОВ "Інноваційна будівельна компанія" та Київською міською радою додаткової угоди про поновлення договору оренди від 27.12.2006 у редакції позивача, викладеній у прохальній частині позовної заяви.

Позов обґрунтовано положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі"; наявністю у позивача права на поновлення спірного договору оренди землі на новий строк і на тих самих умовах, які були передбачені таким договором; тим, що позивач належним чином виконує умови договору і продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, проти чого не заперечує відповідач, про що свідчить, зокрема, відсутність вимог про звільнення земельної ділянки; безпідставністю зволікання відповідача в укладенні із позивачем додаткової угоди про поновлення договору оренди від 27.12.2006 і відсутністю відмови чи заперечень відповідача у поновленні цього договору. З огляду на викладене позивач вважав правомірним поновлення зазначеного договору оренди землі на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".
1.2. У подальшому позивач подав до Господарського суду міста Києва заяву про збільшення позовних вимог, яку суд прийняв до розгляду, просив суд, окрім викладеного, зобов`язати уповноваженого керівника Київської міської ради - Київського міського голову, підписати зазначену додаткову угоду про поновлення договору оренди від 27.12.2006. 
1.3. Київська міська рада проти позову заперечила, зазначила про безпідставність і необґрунтованість позовних вимог, у відзиві на позов просила у його задоволенні відмовити. Зокрема, відповідач наголосив на відсутності рішення Київської міської ради про продовження спірного договору; неналежному виконанні позивачем умов цього договору; зазначив, що згідно з ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.04.2015 № 757/12655/15-к було накладено арешт на   спірну земельну ділянку і відповідач не мав можливості поновити договір оренди від 27.12.2006. Крім цього, Київська міська рада акцентувала, що за рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 № 317/9374 земельній ділянці надано статус скверу, а також внесено зміни до Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року і концепції формування зелених насаджень у центральній частині міста, додано зазначену земельну ділянку до переліку скверів Печерського району м. Києва, тому позивач не може користуватися цією земельна ділянкою.
2. Короткий зміст судових рішень
2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 (суддя Босий В. П.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 (судді: Михальська Ю. Б., Скрипка І. М., Тищенко А. І.), позов задоволено частково. Визнано поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди від 27.12.2006 та визнано укладеною між Київською міською радою і ТОВ "Інноваційна будівельна компанія" додаткову угоду про поновлення такого договору оренди земельної ділянки, у редакції позивача, викладено у резолютивній частині рішення редакцію цієї додаткової угоди. В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
2.2. Задовольняючи позов частково, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, керуючись, зокрема, положеннями частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", виходив із того, що позивач у встановлений законом та умовами договору строк звернувся до відповідача із листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі, до якого долучив проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах; після закінчення строку дії договору оренди від 27.12.2006 позивач продовжив користуватися земельною ділянкою і доказів зворотного відповідач не надав, як і доказів звернення до позивача із вимогами про звільнення земельної ділянки; відповідач порушив місячний термін, визначений у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", стосовно повідомлення орендареві про прийняте рішення, що свідчить про недобросовісність поведінки орендодавця; після спливу строку дії договору у встановлений частиною 6 статті 33 цього Закону місячний строк Київська міська рада заперечень щодо поновлення договору не висловила, лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі позивачеві не направила та безпідставно ухиляється від укладення додаткової угоди до спірного договору. 
Водночас суд зауважив, що постійна комісія Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування прийняла рішення, оформлене протоколом від 10.04.2018 № 9/71, про поновлення договору оренди від 27.12.2006, тобто відповідач через свій орган вчинив дії/прийняв відповідне рішення, спрямоване на поновлення договору оренди. 
Стосовно позовної вимоги в частині зобов`язання Київського міського голови підписати додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки у запропонованій позивачем редакції суд дійшов висновку, що така вимога не            підлягає задоволенню, оскільки Київський міський голова не був визначений позивачем як відповідач у справі, водночас з огляду на норми статті 48 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості самостійно залучити відповідача до участі у справі.
3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї
3.1. Київська міська рада, не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, подала касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 і рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2018, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
Підставами для скасування судових рішень Київська міська рада вважає неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 3 Цивільного кодексу України, статті 33 Закону України "Про оренду землі", статей 86, 238, 282 Господарського процесуального кодексу України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). 
Київська міська рада наголошує на неналежному виконанні позивачем своїх зобов`язань за договором, зокрема щодо користування земельною ділянкою відповідно до умов договору; наявності з 2015 року заборони розпорядження спірною земельною ділянкою через накладення арешту на неї згідно з ухвалами Печерського районного суду міста Києва у кримінальному провадженні; неможливості користування позивачем спірною земельною ділянкою.
Київська міська рада посилається, що спірній земельній ділянці надано статус скверу, та вважає, що право користування такою земельною ділянкою припинилося автоматично з урахуванням положень статті 416 Цивільного кодексу України та статті 102^1 Земельного кодексу України з огляду на невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд. 
3.2. Водночас не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 і рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 звернулася ОСОБА_3 , яка просить зазначені судові рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.
Підставами для скасування рішення і постанови у справі ОСОБА_3 вважає неправильне застосування норм матеріального права (статті 33 Закону України "Про оренду землі") та порушення норм процесуального права (статей 86, 236, 282 Господарського процесуального кодексу України). Зокрема, на думку скаржника, суди не дослідили належності виконання позивачем умов спірного договору; не з`ясували чи забезпечив позивач доступ представникам органів контролю до земельної ділянки, зокрема і для проведення перевірок; не встановили, чи виконано протизсувні роботи, чи є правомірним висновок постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування про поновлення спірного договору. Скаржник акцентує на відсутності у цьому випадку підстав для захисту переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі.
3.3. У відзиві на касаційні скарги ТОВ "Інноваційна будівельна компанія" просить відмовити у їх задоволенні, а рішення та постанову у справі залишити без змін із наведених у них мотивів. 
4. Розгляд касаційної скарги та встановлені судами обставини справи
4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи та аргументи, викладені у відзиві на них, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
4.2. Як убачається із матеріалів справи та установлено господарськими судами попередніх інстанцій, згідно з рішенням Київської міської ради від 31.10.2006 № 234/291 "Про передачу ТОВ "Інноваційна будівельна компанія" земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового, офісно-торговельного та спортивно-оздоровчого комплексу з вбудованою інфраструктурою та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 " позивачеві передано земельну ділянку загальною площею 1,69 га по АДРЕСА_1 .
Відповідно до цього рішення внесено зміни до "Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста", а також затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачеві для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового, офісно-торговельного та спортивно-оздоровчого комплексу з вбудованою інфраструктурою та підземним паркінгом. 
27.12.2006 між Київською міською радою - орендодавцем і ТОВ "Інноваційна будівельна компанія" - орендарем укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу            Кравченко Н. П., зареєстрований у реєстрі за № 1628. 
Договір оренди зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 16.01.2007 за № 82-6-00399 у книзі записів державної реєстрації договорів; право оренди земельної ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується      інформаційною довідкою. 
Об`єктом оренди за цим договором є земельна ділянка площею 16 915 м^2, кадастровий номер 8000000000:82:138:0098, цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового, офісно-торговельного та спортивно-оздоровчого комплексу з вбудованою інфраструктурою та підземним паркінгом (пункт 2.1 зазначеного договору).
У пункті 3.1 договору оренди від 27.12.2006 передбачено, що цей   договір укладено на 10 років.
Отже, як установили суди, строк дії договору закінчився 16.01.2017.
Питання поновлення дії цього договору сторонами урегульовано у пункті 11.7 договору, за змістом якого після закінчення строку, на який укладено договір, за умови належного виконання обов`язків відповідно до умов цього договору орендар має за інших рівних умов переважне право на його поновлення; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію; у разі поновлення договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. 
За актом приймання-передачі земельної ділянки від 16.01.2007 орендодавець передав, а орендар прийняв спірну земельну ділянку.
Під час вирішення спору господарські суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 20.09.2016, тобто завчасно, більше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору, позивач звернувся до відповідача з листом-повідомленням № КОП-0914 про поновлення спірного договору оренди, до якого додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах. 
У листі від 04.10.2016 № 057041-18863 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивачеві, що опрацьовує питання стосовно поновлення договору оренди земельної ділянки на АДРЕСА_1 у Печерському районі, укладеного 27.12.2006 між Київською міською радою і ТОВ "Інноваційна будівельна компанія"; акцентував, що не має заперечень стосовно поновлення договору оренди за відсутності таких у Київської міської ради, збереження цілісності усіх межових знаків, виконання обов`язків землекористувача та інших умов договору оренди, вирішення майново-правових питань.
Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підготував проєкт рішення Київської міської ради "Про поновлення ТОВ "Інноваційна будівельна компанія" договору оренди земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового, офісно-торговельного та спортивно-оздоровчого комплексу з вбудованою інфраструктурою та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 у Печерському районі м. Києва (справа № А -22812 ) та направив цей проєкт для подальшого розгляду у відповідних комісіях Київської міської ради згідно з регламентом Київської міської ради, затвердженим рішенням Київської міської ради від 12.11.2014 № 351/351 (лист Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.10.2016 № 057052-19389).
У листі від 12.10.2016 № 057026-19506 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивачеві, що згода ТОВ "Інноваційна будівельна компанія" на приведення у відповідність до вимог чинного законодавства розміру орендної плати за земельну ділянку буде врахована у подальшій роботі. 
Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що у подальшому 10.04.2018 постійна комісія Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування (протокол № 9/71) вирішила поновити позивачеві на 10 років зазначений договір оренди земельної ділянки площею 1,6915 га для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового, офісно-торговельного та спортивно-оздоровчого комплексу із вбудованою інфраструктурою та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 у Печерському районі м. Києва та доручила Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підготувати додаткову угоду про поновлення такого договору оренди на 10 років і привести умови договору оренди у відповідність до законодавства у порядку, передбаченому рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 № 241/2463 "Про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві". Про зазначене рішення комісія повідомила позивача у листі від 13.04.2018 № 08/281-883.
Незважаючи на викладене, як стверджує позивач, відповідач безпідставно ухиляється від укладення додаткової угоди про поновлення договору на новий строк.
Отже, оскільки додаткової угоди про поновлення спірного договору оренди землі між сторонами укладено не було, позивач звернувся із цим позовом до суду.
5. Позиція Верховного Суду
5.1. За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. 
Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
5.2. Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).
Так, згідно з частиною 1 статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). 
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі").
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина 3 статті 33 зазначеного Закону). 
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі").
Частиною 5 статті 33 цього Закону передбачено, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. 
Разом із тим згідно з частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (яка є підставою позову) у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, визначених частиною 6      статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті. При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.
У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". 
Розділом 9 Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у            місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 № 241/2463 (далі - Порядок), визначено порядок поновлення договору оренди земельної ділянки, внесення змін до договору оренди земельної ділянки.
Так, згідно з пунктом 9.11 цього Порядку договори оренди земельних ділянок, строк дії яких закінчився, поновлюються на той самий строк без прийняття Київською міською радою рішення про поновлення договору оренди у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення цього строку листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі та за умови згоди орендаря на приведення розмірів орендної плати за земельну ділянку та інших умов договору у відповідність до вимог законодавства, а також у випадку внесення змін до змісту договору в частині виключення слів "будівництва", "реконструкції", "реставрації", в разі здійснення цих робіт та надання матеріалів та документів, що їх підтверджують (сертифікат прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, декларація про готовність об`єкта до експлуатації тощо).
Розгляд питання щодо поновлення договорів без прийняття Київською міською радою рішення здійснюється постійною комісією Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування (далі - Комісія) на підставі поданих Департаментом земельних ресурсів документів та підготовленого висновку щодо можливості поновлення договору, проект якого передається на розгляд постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування через секретаріат Київської міської ради разом з кадастровою справою (пункт 9.12 Порядку). 
Відповідно до пункту 9.13 Порядку якщо комісія погоджується з проектами документів, підготовленими Департаментом земельних ресурсів, то за результатами розгляду голова та секретар Комісії підписують відповідний висновок, який разом з кадастровою справою передається до Департаменту земельних ресурсів для повідомлення орендарю про необхідність підписання додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки та надсилання його копій Департаменту містобудування та архітектури і територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у місті Києві.
Саме із такого розуміння положень законодавства виходили суди, вирішуючи цей спір.
5.3. Здійснюючи судовий розгляд, господарські суди попередніх інстанцій установили, що позивач більше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору оренди землі, зокрема 20.09.2016, направив відповідачеві лист-повідомлення про поновлення цього договору разом із проєктом відповідної додаткової угоди. Таким чином, орендар земельної ділянки належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір поновити договір оренди, як це передбачено положеннями спірного договору та частиною 2   статті 33 Закону України "Про оренду землі". Отже, орендар дотримався процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі. Проте відповідач у строк, визначений положеннями частини 5 статті 33 цього Закону, надісланий позивачем лист-повідомлення разом із проєктом додаткової угоди про поновлення договору не розглянув; про прийняте рішення позивачеві не повідомив, що свідчить про недобросовісність поведінки відповідача.
Попередні судові інстанції також установили, що після закінчення 16.01.2017 строку дії договору оренди у встановлений частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" місячний строк Київська міська рада жодних заперечень стосовно поновлення спірного договору не висловила, лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі позивачеві не направила, натомість постійна комісія Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування прийняла рішення про поновлення спірного договору; доказів на спростування зазначених обставин у матеріалах справи немає. Водночас суди установили, що позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди; доказів повернення земельної ділянки відповідачеві після закінчення строку дії договору оренди землі у матеріалах справи немає, як і немає доказів на підтвердження факту звернення відповідача до позивача із вимогами про звільнення земельної ділянки за наслідками спливу строку дії договору. 
Господарські суди попередніх інстанцій також зазначили, що позивач вчиняв дії з оформлення дозвільної документації, підготовки документів для містобудівних умов та обмежень, необхідні дії для будівництва об`єкта на виконання умов договору оренди земельної ділянки, втім недотримання строків завершення будівництва сталося не з вини позивача, а з об`єктивних причин, зокрема через складність земельної ділянки в інженерно-геологічному аспекті, що потребувало виконання робіт із протизсувного захисту; невизначеність юридичної долі укладеного між Київською міською радою і ТОВ "Інноваційна будівельна компанія" договору оренди від 27.12.2006, розгляд спору про визнання недійсним якого у межах справи № 5011-47/12739-2012, ініційований заступником прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, тривав понад три роки (рішенням Господарського суду міста Києва від 27.10.2014, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 27.05.2015, переглянуто за нововиявленими обставинами та скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2012 у справі № 5011-47/12739-2012, у позові про визнання недійсним договору оренди від 27.12.2006 відмовлено; ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі № 5011-47/12739-2012 здійснено поворот виконання скасованого рішення суду в частині повернення орендареві земельної ділянки), неможливість користуватися спірною земельною ділянкою у період із 05.08.2014 по 04.02.2016, скасування Державною архітектурно-будівельною інспекцією України містобудівних умов та обмежень, які є однією із основних складових вихідних даних, прийняттям Київською міською радою рішення № 317/9374 про надання статусу скверу спірній земельній ділянці та оскарження цього рішення в адміністративному порядку у межах справи № 826/5391/16). Водночас суди не встановили обставин систематичного порушення позивачем умов договору в частині повної та своєчасної сплати орендної плати, у зв`язку з чим відхилили доводи відповідача і третіх осіб про неналежне виконання позивачем умов договору щодо завершення будівництва і несплати орендної плати упродовж дії договору.
Крім того, суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованим твердження відповідача про автоматичне припинення права користування спірною земельною ділянкою через її невикористання для забудови протягом трьох років поспіль з огляду на відповідні положення статті 416 Цивільного кодексу України, статті 102^1 Земельного кодексу України, оскільки у зазначених статтях унормовано припинення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), на той час як спірні правовідносини виникли із договору оренди землі та регулюються відповідними нормами земельного законодавства.
Також суди надали оцінку твердженням відповідача про неможливість розпорядження спірною земельною ділянкою, у тому числі й щодо прийняття рішення про поновлення спірного договору через накладення арешту на незавершене будівництво і земельну ділянку згідно з ухвалами Печерського районного суду міста Києва. Зокрема, суд апеляційної інстанції установив, що предмета спору в цій справі стосується лише арешт, накладений згідно з ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20.03.2017 (справа № 757/15686/17-к), який у подальшому скасовано згідно з ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26.12.2017 у справі № 757/70251/17-к; інші ухвали стосуються накладення арешту на об`єкти незавершеного і завершеного будівництва та арешту іншої земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:82:138:0096, яка не є об`єктом спірного договору оренди; наявність у період із 20.03.2017 по 11.01.2018 запису про арешт спірної земельної ділянки не підтверджує неможливості прийняття Київською міською радою рішення про поновлення договору оренди із позивачем, оскільки такий арешт було накладено вже після того, як сплив місячний строк на розгляд листа-повідомлення позивача від 20.09.2016 про поновлення договору та місячний строк після закінчення строку дії договору оренди (16.01.2017) стосовно повідомлення орендодавцем орендаря про заперечення проти поновлення дії договору на той самий строк і на тих самих умовах у порядку, передбаченому частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".
Щодо посилань скаржників на наявність рішення ради про надання спірній земельній ділянці статусу скверу, що, на їхню думку, унеможливлює поновлення спірного договору, такі посилання суди також відхилили, оскільки рішення Київської міської ради від 22.05.2013 № 317/9374 і від 23.05.2018 № 837/4901 про надання статусу скверу спірній земельній ділянці визнано протиправними та скасовано у судовому порядку; прийняття відповідачем наступного рішення  відбулося вже після звернення позивача із цим позовом до суду; зазначене, зважаючи на положення земельного законодавства, що регулює спірні правовідносини, предмет і підстави заявленого позову та обставини справи, не може бути підставою для відмови у визнанні укладеною додаткової угоди про поновлення спірного договору. 
Отже, як убачається із матеріалів справи та установлено господарськими судами, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу закону із дотриманням відповідної процедури та порядку. Суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши обставини та наявні у справі докази, урахувавши наведені положення законодавства, надавши оцінку усім доводам та аргументам учасників справи, що відображено у мотивувальних частинах судових рішень, установили наявність у цьому випадку обставин, з якими положення частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" пов?язують поновлення спірного договору оренди земельної ділянки на новий строк і на тих самих умовах;  і цих обставин доводи скаржників не спростовують.
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки правильності застосування норм матеріального і процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій (частина 7 статті 301 Господарського процесуального кодексу України).
6.2. Таким чином, доводи, викладені у касаційних скаргах, про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуального права під час ухвалення судових рішень у справі не отримали підтвердження, не спростовують висновків, покладених в основу прийнятих у справі рішень судів першої та апеляційної інстанцій; їм вже було надано оцінку судами, які аргументовано відхилили ці доволди; крім того, переоцінка обставин, установлених судами, та доказів, наявних у справі, за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до повноважень суду касаційної інстанції; норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, до встановлених судами обставин застосовано правильно, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржених у справі рішення і постанови не вбачається.
6.3. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд касаційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути з`ясовано тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційних скаргах, не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій, покладених в основу оскаржених судових рішень.
6.4. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України      суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
6.5. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені господарськими судами попередніх інстанції, беручи до уваги межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що правових підстав для скасування оскаржених судових рішень і задоволення касаційних скарг не вбачається. 
7. Розподіл судових витрат
7.1. Оскільки підстав для скасування судових рішень у справі та задоволення касаційних скарг немає, судовий збір за подання касаційних скарг слід покласти на скаржників.
Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 і рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 у справі № 910/3788/18 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Т. Б. Дроботова
Судді                                                                                                       К. М. Пільков
                                                                                                         Ю. Я. Чумак