Постанова
Іменем  України
 
04 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 501/2449/15-ц
 
провадження № 61-32294 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,           Лідовця Р. А., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт», 
треті особи: незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт «Чорноморськ» та  ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П.,              Калараша А. А., Погорєлової С. О.,
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до           державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - ДП «Іллічівський морський торговельний порт»), треті особи: незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Позовна заява мотивована тим, що з 06 липня 1982 року вона працювала тальманом четвертого району, а з 01 лютого 2004 року тальманом четвертого терміналу ДП «Іллічівський морський торговельний порт», правонаступником якого є державне підприємство «Морський торгівельний порт «Черноморськ» (далі - ДП «Черноморськ»).
23 січня 2015 року наказом директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» № 28 у зв`язку з укладенням 22 січня 2015 року договору № 7 оренди державного нерухомого майна державного підприємства, яке знаходиться на балансі третього терміналу, з товариством з обмеженою відповідальністю «Трансгрейтермінал» (далі - ТОВ «Трансгрейтермінал»),                з 23 квітня 2015 року ліквідовано структурний підрозділ «3 термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис. 
Наказом директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт»                           від 26 січня 2015 року № 33 у зв`язку з необхідністю забезпечення заходів щодо реорганізації підприємства відповідно до Закону України «Про морські порти України» та з метою підвищення ефективності виробничої діяльності  ДП «Іллічівський морський торговельний порт», а також у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, що пов`язані з передачею в оренду основних засобів структурного підрозділу «3 термінал», були вилучені зі штатних розписів структурних підрозділів робочі місця та посади за переліком, викладеним в наказі, у тому числі посади тальмана четвертого термінала.
26 січня 2015 року ДП «Іллічівський морський торговельний порт» також видано наказ № 46-0, яким її переведено тальманом 3-го терміналу з оплатою за штатним розписом з режимом - багатозмінний, цілодобовий на підставі статті 32 КЗпП України.
Вона відмовилася від прийняття пропозиції щодо її переміщення на третій термінал, не надала згоду переведення на зазначену вакантну посаду та                     з 03 лютого 2015 року виходила на своє робоче місце до четвертого  терміналу. 
Наказом ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 27 квітня              2015 року № 239/О-2 з 30 квітня 2015 року її звільнено з посади тальмана третього терміналу на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці.
Вона була членом незалежної профспілки працівників ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на час звільнення.
Вважала, що її звільнено з роботи незаконно, без попередньої згоди Незалежної профспілки працівників порту, наказ про переміщення працівників підприємства було видано з порушенням статті 32 КЗпП України, так як переведення було фактичним скороченням штату. Отже, такими діями відповідача порушено її трудові права. 
З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просила суд поновити строк на оскарження наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» та наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт»                      від 26 січня 2015 року № 46/0 про її переміщення; визнати наказ директора             ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» у частині виключення зі штатного розпису четвертого терміналу посади тальмана, яку вона займала, незаконним та скасувати; визнати наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 46/0 про її переміщення незаконним та скасувати; визнати наказ першого заступника директора підприємства від 27 квітня 2015 року № 239/О-2 про припинення трудового договору та її звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України незаконним та скасувати; поновити її у ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на посаді тальмана четвертого терміналу; стягнути з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 03 лютого 2015 року по дату ухвалення судом рішення.
Короткий зміст судових рішень 
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 09 грудня 2015 року у складі судді Максимович Г. В. позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» та наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 46/0. Визнано незаконним та скасовано наказ першого заступника директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 27 квітня 2015 року № 239/О-2 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді тальмана третього терміналу                 ДП «Іллічівський морський торговельний порт». Стягнуто з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 03 лютого  2015 року до 09 грудня 2015 року у розмірі 88 397 грн 30 коп. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Судове рішення у частині стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на роботі допущено до негайного виконання.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка була звільнена з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України без дотримання положень трудового законодавства, а саме без попередньої згоди виборного органу незалежної профспілкової організації, членом якої вона є. Ліквідація структурного підрозділу третього терміналу в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» не є ліквідацією або реорганізацією юридичної особи,                 а свідчить лише про зміну внутрішньої (реорганізаційної) структури                         ДП «Іллічівський морський торговельний порт». На відміну від ліквідації чи реорганізації юридичної особи, ця обставина може бути підставою для звільнення працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України лише з підстав скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з такими змінами при умові дотримання відповідачем вимог частини другої статті 40, статей 42, 43, 49-2 КЗпП України. Таким чином, її права підлягають захисту шляхом поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 травня 2016 року апеляційні скарги ДП «Іллічівський морський порт» та голови профспілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту задоволені. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 грудня 2015 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову                  ОСОБА_1 .
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 14 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області 
від 16 травня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Останнім рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ДП «Іллічівський морський торговельний порт», профспілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту задоволено частково. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено                  ОСОБА_1 строк оскарження наказу ДП «Іллічівський морський торговельний порт», правонаступником якого є ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», наказу від 26 січня 2015 року № 46-О про переміщення                ОСОБА_1 Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Іллічівський морський торговельний порт», правонаступником якого є ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», від 26 січня 2015 року № 46-О про переміщення ОСОБА_1 тальманом третього терміналу. Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Іллічівський морський торговельний порт», правонаступником якого є ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», від 27 квітня 2015 року № 239/О-2 про звільнення 30 квітня 2015 року                ОСОБА_1 з роботи тальманом третього терміналу за пунктом 1                            статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в ДП «Іллічівський морський торговельний порт», правонаступником якого є ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», на посаді тальмана четвертого терміналу. Стягнуто ДП «Іллічівський морський торговельний порт», правонаступником якого є ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, визначений без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, 
у сумі 117 837 грн 20 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що переведення ОСОБА_1 відбулось без її згоди з роботи на посаді тальмана четвертого терміналу на роботу на посаді тальмана третього терміналу, чим порушено права позивачки. ДП «Іллічівський морський торговельний порт» пов`язувало звільнення ОСОБА_1 з роботи зі скороченням чисельності або штату працівників, оскільки матеріали справи не містять доказів реорганізації чи ліквідації ДП «Іллічівський морський торговельний порт». З наявних                        у ДП «Іллічівський морський торговельний порт» чотирьох терміналів був ліквідований лише один третій термінал, що свідчить лише про внутрішні структурні зміни у підприємстві, а не про реорганізацію всього підприємства. Звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням норм трудового законодавства, оскільки позивачка була звільнена без згоди виборного органу профспілкової організації, членом якої вона є. Оскільки ОСОБА_1 була незаконно переведена з роботи на посаді тальмана 4-го терміналу на роботу на посаду тальмана третього терміналу, з якої незаконно була звільнена, доказів ліквідації четвертого терміналу не надано, позивачку необхідно поновити на роботі на посаді тальмана четвертого терміналу у ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», як правонаступника державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», а накази ДП «Іллічівський морський торговельний порт»: від 26 січня 2015 року № 46/0 про її переміщення та від 27 квітня 2015 року № 239/О-2 про звільнення підлягають скасуванню. Крім того, унаслідок вищевказаних протиправних дій відповідача з нього на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. 
Короткий зміст вимог касаційних скарг 
У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого  суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ДП «Іллічівський морський торговельний порт «Чорноморськ», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого  суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати у частині відмови у задоволенні її позову про визнання незаконним та скасування наказу директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» у частині виключення із штатного розпису четвертого терміналу посади тальмана та у частині нарахування середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та ухвалити нове рішення про задоволення позову у цій частині.  
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції 
Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року та від 22 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 501/2449/15-ц з Іллічівського міського суду Одеської області. 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У червні 2018 року справа передана до Верховного Суду.
У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2019 року зазначену справу призначено до розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
Касаційна скарга ДП «Іллічівський морський торговельний порт «Чорноморськ» мотивована тим, що згідно з частиною другою статті 32 КЗпП України поняття переміщення працівника не є переведенням на іншу роботу й не потребує згоди працівника на переміщення його на тому самому підпрємстві на інше робоче місце. Позивачку звільнено на підставі пункту першого статті 40 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, про що її було повідомлено не пізніше ніж за два місяці. Не надано доказів на підтвердження повноважень профспілкової організації щодо надання згоди на звільнення позивачки. ОСОБА_1 було звільнено з роботи без відповідної згоди профспілкової організації, оскільки державне підприємство зверталося до незалежної профспілки працівників                              ДП «Іллічівський морський торговельний порт» з запитом про надання інформації, членом якої профспілки є позивачка, проте відповіді на нього отримано не було. На запити суду незалежною профспілкою працівників               ДП «Іллічівський морський торговельний порт» було надано протокол засідання президії від 21 жовтня 2015 року, яким було відмовлено у наданні згоди на звільнення позивачки. Проте така відмова профспілкової організації належним чином обґрунтована не була. Отже, звільнення позивачки відбулось згідно з положеннями трудового законодавства, унаслідок чого відсутні підстави для її поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що у ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на підставі його наказів від 26 січня 2015 року № 33 та            від 26 січня 2015 року № 46/о і змін штатних розписів, при переміщенні проводилося скорочення постійного робочого місця на четвертому терміналі, на якому працювала позивачка та її було переведено на інше новостворене постійне місце роботи в інший структурний підрозділ «Третій термінал» на посаду тальмана третього терміналу. Тобто відповідачем скорочується та змінюється розташування постійного місця та найменування посади, які обумовлені з позивачкою трудовим договором. Таким чином, відповідач при вчиненні вказаних дій вийшов за межі умов трудового договору та у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, провів переведення позивачки без її згоди зі скороченням постійного її робочого місця та посади, чим порушив трудові права ОСОБА_1 . Крім того, при визначенні розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, апеляційним судом безпідставно не було враховано премію позивачки за грудень 2014 року.
Відзив на касаційну скаргу не надійшов 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
З 06 липня 1982 року ОСОБА_1 працювала тальманом 4-го району,                          а з 01 лютого 2004 року тальманом четвертого терміналу ДП «Іллічівський морський торговельний порт», правонаступником якого є ДП «Морський торгівельний порт «Черноморськ».
23 січня 2015 року наказом директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» № 28 у зв`язку з укладенням 22 січня 2015 року договору № 7 оренди державного нерухомого майна державного підприємства, яке знаходиться на балансі третього терміналу, з ТОВ «Трансгрейтермінал»,                з 23 квітня 2015 року ліквідовано структурний підрозділ «3 термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис. 
Наказом директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт»                           від 26 січня 2015 року № 33 у зв`язку з необхідністю забезпечення заходів щодо реорганізації підприємства відповідно до Закону України «Про морські порти України» та з метою підвищення ефективності виробничої діяльності  ДП «Іллічівський морський торговельний порт», а також у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, що пов`язані з передачею в оренду основних засобів структурного підрозділу «3 термінал», були вилучені зі штатних розписів структурних підрозділів робочі місця та посади за переліком, викладеним в наказі, у тому числі посади тальмана четвертого термінала.
26 січня 2015 року ДП «Іллічівський морський торговельний порт» також видано наказ № 46-0, яким переведено ОСОБА_1 тальманом третього терміналу з оплатою за штатним розписом з режимом - багатозмінний, цілодобовий на підставі статті 32 КЗпП України.
ОСОБА_1 відмовилася від прийняття пропозиції щодо її переміщення на третій термінал, не надала згоду переведення на зазначену вакантну посаду та з 03 лютого 2015 року до 05 січня 2015 року виходила на своє робоче місце до четвертого терміналу. 
Наказом ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 27 квітня              2015 року № 239/0-2 з 30 квітня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади тальмана третього терміналу на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці.
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційні скарги ДП «Іллічівський морський торговельний порт «Чорноморськ» та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає. 
За частинами першою, другою статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві в установі, організації або в іншу місцевість хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускаються тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законом.
Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.
Так, зазначена норма трактує поняття «переміщення» у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Вона передбачає у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, зміну: робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи); структурного підрозділу у тій самій місцевості; роботи на іншому механізмі або агрегаті.
Переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника.  
Таким чином, якщо переведення на іншу роботу пов`язане зі зміною трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд у порушення вищевказаних положень закону та вимог статей 212-214, 303, 316 ЦПК України 2004 року належним чином не перевірив, чи порушено трудові права позивачки переміщенням її на роботу тальмана третього терміналу, у разі якщо таке переміщення відбулося на тому ж підприємстві, у тій же місцевості, на інше робоче місце в інший структурний підрозділ в межах спеціальності (професії), обумовленої трудовим договором, та змін істотних умов трудового договору не відбулося. 
У відповідному розділі Національного класифікатора України «Класифікатор професій» ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року № 327, є посада «тальман». Наказом директора порту від 23 грудня 2013 року затверджено посадову інструкцію тальмана терміналу, тобто в порту діє єдина посадова інструкція посади «тальман», незалежно від структурного підрозділу, в якому працівник виконує посадові обов`язки тальмана.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 01 листопада 2017 року № 6-1429 цс 17, від 01 листопада             2017 року № 6-1568 цс 17.
Отже, при новому розгляді справи апеляційному суду слід перевірити, чи відповідає положенням зазначеного законодавства наказ ДП «Іллічівський морський торговельний порт», правонаступником якого є ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», від 26 січня 2015 року № 46-О про переміщення ОСОБА_1 тальманом третього терміналу.
Звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 статті 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до                   пункту 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація, або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він                       за 2 місяці про наступне вивільнення.
Відповідно до частин першої та сьомої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з підстав, передбачених пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
Рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.
Згідно з частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.
В аспекті положень частини сьомої статті 43 КЗпП України і частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та з урахуванням вищезазначеного висновку виходить, що, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.   
Таким чином, апеляційний суд дійшов вірного висновку про визнання незаконним та скасування наказу ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 27 квітня 2015 року № 239/О-2 про припинення трудового договору з позивачкою, оскільки у порушення частин першої та сьомої статті 43 КЗпП України її звільнення відбулось без попередньої згоди виборного профспілкового органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, а протоколом Незалежної профспілки працівників порту від 21 жовтня 2015 року обґрунтовано відмовлено у наданні згоди на звільнення  ОСОБА_1 .
Проте апеляційний суд у порушення вищевказаних положень закону, поновлюючи ОСОБА_1 на посаді тальмана 4-го терміналу, не врахував, що вказану посаду було ліквідовано, а у разі правомірності переміщення позивачки, то чи не підлягає вона поновленню на посаді тальмана                          ДП «Іллічівський морський торговельний порт». 
Апеляційному суду слід перевірити доводи  ОСОБА_1 , які остання вказувала у касаційній скарзі, щодо розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, чи відповідає він Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України                    від 8 лютого 1995 року № 100.
З урахуванням наведеного, оскільки фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлено, а суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень (стаття 400 ЦПК України) позбавлений такої можливості, то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції. 
Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справина новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги ОСОБА_1 та державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт «Чорноморськ» задовольнити частково.
Рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2017 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова 
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Кривцова 
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець