ПОСТАНОВА
Іменем України

24 вересня 2019 року 
Київ
справа №522/13132/15-а
адміністративне провадження №К/9901/13773/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми «Галіан» на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2016 року в складі судді    Шенцової О.П. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Коваля М.П., Домусчі С.Д., Кравець О.О. від 03 серпня 2016 року у справі за позовом Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми «Галіан» до Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Департамент комунальної власності Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -
УСТАНОВИВ:
У червні 2015 року Приватне підприємство виробничо-комерційна фірма «Галіан» звернулося до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Департамент комунальної власності Одеської міської ради про визнання незаконним та недійсним рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.05.2015 року № 164 «Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам внаслідок незаконного використання земельних ділянок» в частині пункту 12 Додатку № 1, а також пункту 12 Додатку № 2 до цього рішення.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від  03 серпня 2016 року, у задоволенні заявленого позову відмовлено.
Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Приватне підприємство виробничо-комерційна фірма «Галіан»  подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.
Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судами встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22.10.2002, зареєстрованого в реєстрі за № 9811, ПП ВКФ «Галіан» є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська, 14 .
Комісією з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, розглянувши направлені Прокуратурою Одеської області матеріали позапланової перевірки Державної інспекції сільського господарства в Одеській області з питань дотримання ПП ВКФ «Галіан» вимог земельного законодавства, складено акт від 30.03.2015.
Згідно з вказаним актом Комісія вирішила, що розмір збитків, нанесених                                           ПП ВКФ «Галіан», територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, у вигляді неодержаного доходу, який міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок тимчасового зайняття та використання без правовстановлюючих документів земельної ділянки площею 1710 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська, 14 , за період з 01.09.2012 по 28.02.2015 складає 574677,49 грн; зобов`язати ПП ВКФ «Галіан» відшкодувати збитки не пізніше одного місяця після затвердження Виконавчим комітетом Одеської міської ради акту Комісії.
Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.05.2015 №164 затверджено, зокрема, акт комісії від 30.03.2015 з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам внаслідок незаконного використання земельних ділянок в частині експлуатації та обслуговування ПП ВКФ «Галіан» будівлі магазину, СТО за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська, 14, розмір збитків 574677,49 грн (п. 12 Додатку № 1 до рішення); зобов`язано, зокрема, ПП ВКФ «Галіан» сплатити збитки, що визначені актом комісії у місячний строк після прийняття цього рішення (п. 12 Додатку № 2 до рішення).
Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.
Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Предметом спору у цій справі є питання щодо правомірності дій відповідача при ухваленні рішення щодо затвердження розміру визначених збитків, завданих позивачем як землекористувачем.
У частині другій статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною третьою статті 157 Земельного кодексу України встановлено, що порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За змістом пункту 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що Виконком, вважаючи, що позивачем завдано органу місцевого самоврядування збитків у вигляді неодержаних доходів, мав право та повноваження скласти акт про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також затвердити його відповідним рішенням.
Водночас частиною першою статті 2 КАС передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.
Оспорюваним рішенням Виконкому, зокрема, затверджено акт про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, розмір збитків, завданих позивачем внаслідок користування земельною ділянкою, а також доручено юридичному департаменту Одеської міської ради у разі несплати боржником коштів згідно з актом  забезпечити проведення претензійно-позовної роботи.
Ураховуючи наведене, повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку. Що стосується відшкодування виявлених збитків, то вони не можуть бути примусово відшкодовані на підставі рішення Виконкому. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Таким чином, оскаржуване рішення Виконкому не створює жодних правових наслідків для позивача, тому не може порушувати його права чи інтереси.
Рішення Виконкому про затвердження акту щодо визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також розміру таких збитків, завданих внаслідок користування земельною ділянкою, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для ПП ВКФ «Галіан» тому воно не може бути предметом спору.
Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
При цьому, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.
Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання протиправним та скасування рішення Виконкому про затвердження акту щодо визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також розміру таких збитків, завданих внаслідок користування земельною ділянкою, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).
З аналогічних міркувань виходила і Велика Палата Верховного Суду, при ухваленні постанови від 03 липня 2019 року у справі № 823/2491/18.
Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених відповідно статтями 238, 240 КАС України. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (стаття 354 КАС України).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті стаття 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Отже, постанова Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2016 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від  03 серпня 2016 року підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.
Керуючись статтями 343, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми «Галіан» задовольнити частково.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від  03 серпня 2016 року у справі №  522/13132/15-a  скасувати.
Провадження у справі № 522/13132/15-a за позовом Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми «Галіан» до Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Департамент комунальної власності Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення закрити.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                  Л.Л. Мороз

                                                                                                            А.І. Рибачук