ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року 
м. Київ

Справа №  910/12028/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова     Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

секретар судового засідання - Астапова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 у справі 

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Богдан-Лізинг", про витребування майна з чужого незаконного володіння, 

за участю представників:
позивача - Бондаренко М.Г., адвокат;
відповідача - не з`явилися;
третьої особи на стороні позивача - Голік О.А., адвокат;
третьої особи на стороні відповідача-1 - не з`явилися;
третьої особи на стороні відповідача-2 - не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" (далі - ПАТ "УПБ") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" (далі - ТОВ "Практика"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" (далі - ТОВ "ФК Аурум Фінанс") та Товариство з обмеженою відповідальністю "Богдан-Лізинг" (далі - "Богдан-Лізинг"), про витребування майна з чужого незаконного володіння.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 у справі № 910/17756/16 встановлено обставини нікчемності договору про відступлення права вимоги від 28.05.2015, укладеного між ПАТ "УПБ" та ТОВ "ФК Аурум Фінанс", за умовами якого ПАТ "УПБ" відступив ТОВ "ФК Аурум Фінанс" право вимоги до ТОВ "Богдан-Лізинг" (далі - ТОВ  "Богдан-Лізинг") за договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 15.06.2007 № 406, договором про надання кредиту від 07.02.2008 № 12, договором застави майна від 25.01.2008 № 406-7 та договором застави майна від 07.02.2008 №     12-1.

При цьому позивач зазначає, що 02.07.2015 між ТОВ  "ФК Аурум Фінанс" (первісний кредитор) і ТОВ     "Практика" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги до ТОВ  "Богдан-Лізинг" за договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 15.06.2007 № 406 та за договором про надання кредиту від 07.02.2008 № 12.

20.07.2015 між ТОВ  "ФК Аурум Фінанс" (первісний кредитор) і ТОВ     "Практика" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги до ТОВ "Богдан-Лізинг" за договором застави майна від 25.01.2008 № 406-7 та за договором застави майна від 07.02.2008 №     12-1.
Посилаючись на те, що оригінали зазначених кредитних договорів та договорів застави знаходяться у відповідача, позивач просив витребувати їх у ТОВ     "Практика" на користь ПАТ "УПБ", а також визнати у банка наявність права вимоги до ТОВ     "Богдан-Лізинг" за договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 15.06.2007 № 406, договором про надання кредиту від 07.02.2008 № 12, договором застави майна від 25.01.2008 № 406-7 та договором застави майна від 07.02.2008 №     12-1.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. 15.06.2007 між ВАТ "Український професійний банк" (правонаступником якого є ПАТ "УПБ"; кредитор) і ТОВ "Богдан-Лізинг" (позичальник) укладено договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 406 (далі - договір № 406; кредитний договір-1), за умовами якого банк зобов`язався відкрити позичальнику відкличну кредитну лінію в межах суми 2 000 000,00 дол. терміном до 14.12.2011 на придбання нових автобусів "Богдан А-092" з метою подальшої їх передачі в фінансовий лізинг. 

2.2. 25.01.2008 року між ВАТ "УПБ" (заставодержатель) і ТОВ "Богдан-Лізинг" (заставодавець) укладено договір застави № 406-7 (далі - договір № 406-7; договір застави-1), згідно якого заставодавець передав заставодержателю у забезпечення наданого заставодержателем кредиту в сумі 5    050 000,00 грн терміном до 14.12.2011 відповідно до Додаткового договору від 25.01.2007 належне заставодавцю на праві власності рухоме майно.

2.3. 07.02.2008 між ВАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг" укладено договір про надання кредиту № 12 (далі - договір № 12; кредитний договір-2), за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 4 021 220,00 грн терміном до 20.12.2012 для купівлі автобусів Богдан А-069.21 в кількості 18 шт., Богдан А-144.5 в кількості 5 шт. на умовах договору поставки автобусів від 24.12.2007 № 026/07-КП, укладеного з ТОВ "Український Автомобільний Холдінг".

2.4. 07.02.2008 між ВАТ "УПБ" (заставодержатель) і ТОВ "Богдан-Лізинг"     (заставодавець) укладено договір застави № 12-1 (далі - договір № 12-1; договір застави-2), згідно якого заставодавець передав належне йому на праві власності рухоме майно в заставу заставодержателю у забезпечення наданого заставодержателем кредиту в сумі 4     021 220,00 грн відповідно до договору     про надання кредиту від 07.02.2008 № 12, терміном до 20.12.2012 з щомісячним зменшенням кредитної заборгованості починаючи з березня 2008 року в сумі 69    330,00 грн, та остаточним погашенням кредиту в сумі 69    410,00 грн не пізніше 20.12.2012, для купівлі автобусів Богдан А-069.21 в кількості 18 шт, Богдан А-144.5 в кількості 5 шт. на умовах договору поставки автобусів від 24.12.2007 №    026/07-КП, укладеного з ТОВ "Український Автомобільний Холдінг".

2.5. 28.05.2015 між ПАТ "Український професійний банк" (первісний кредитор) і ТОВ     "ФК Аурум Фінанс" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (далі - договір-1), за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору своє право вимоги до ТОВ "Богдан-Лізинг" (боржник), а новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, визначеній в пункті 5 цього договору, у порядку та строки, встановлені цим договором, та набуває права вимоги первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу права вимоги за:
- договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 15.06.2007 № 406 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, укладеними між ПАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг";
- договором застави від 25.01.2008 № 406-7 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, укладеними між ПАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг";
- договором про надання кредиту від 07.02.2008 № 12 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, укладеними між ПАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг";
- договором застави від 07.02.2008 № 12-1 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, укладеними між ПАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг".

2.6. Згідно пункту 2 договору-1 до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора за кредитним договором-1 та кредитним договором-2, в тому числі, але не виключно, права вимоги сплати заборгованості за кредитом, несплачених процентів, комісій та штрафних санкцій за кредитними договорами в розмірі, який буде існувати на момент переходу прав вимоги, відповідно пункту 3 цього договору, а також усі права заставодержателя за договором застави-1 та договором застави-2. 

2.7. За умовами пункту 3 договору-1 загальна заборгованість за кредитним договором-1 та кредитним договором-2 станом на 28.05.2015 становить 1 672 150,90 грн. 

2.8. За відступлення права вимоги за кредитними договорами новий кредитор сплачує первісному кредитору кошти в сумі 80 000,00 грн, які сплачуються новим кредитором первісному кредитору протягом 2-х (двох) банківських днів з дня укладення цього договору (пункт 5 договору-1). 

2.9. Права вимоги за кредитним договором є такими, що передані новому кредитору з моменту підписання акта приймання-передачі права вимоги. Акт приймання-передачі права вимоги підписується виключно після отримання первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі (пункт 6 договору-1).

2.10. 28.05.2015 між ПАТ "УПБ" і ТОВ "ФК Аурум Фінанс" підписано акт приймання-передачі прав за зобов`язаннями ТОВ "Богдан-Лізинг" та наступних документів: 
- договору про відкриття траншевої кредитної лінії від 15.06.2007 № 406 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, укладеними між ПАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг";
- договору застави від 25.01.2008 № 406-7 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, укладеними між ПАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг";
- договору про надання кредиту від 07.02.2008 № 12 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, укладеними між ПАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг";
- договору застави від 07.02.2008 № 12-1 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, укладеними між ПАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг".

2.11. 02.07.2015 між ТОВ "ФК Аурум Фінанс" (первісний кредитор) і ТОВ "Практика" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (далі - договір-2) за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор в повному обсязі набуває право вимоги до ТОВ "Богдан-Лізинг" (боржник) за договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 15.06.2007 № 406 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього (кредитний договір-1) та договором про надання кредиту від 07.02.2008 №    12 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього (кредитний договір-2), які були укладені між ПАТ "Український професійний банк" і ТОВ "Богдан-Лізинг", визначеними в пункті 1.2 цього договору.

2.12. На виконання договору-2 ТОВ "ФК Аурум Фінанс" за актом приймання-передачі від 02.07.2015 передало ТОВ "Практика" оригінали:
- договору про відкриття траншевої кредитної лінії від 15.06.2007 № 406 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, укладеними між ВАТ "УПБ" або його правонаступником - ПАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг";
- договору про надання кредиту від 07.02.2008 № 12 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, укладеними між ВАТ "УПБ" або його правонаступником - ПАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг";
- довідки від 02.07.2015;
- копії платіжного доручення від 28.05.2015 № 85.

2.13. 20.07.2015 між ТОВ "ФК Аурум Фінанс" (цедент) і ТОВ "Практика" (цесіонарій) укладено договір про відступлення права вимоги за договором застави від 07.02.2008 № 12-1 і договором застави від 25.01.2008 № 406 (далі - договір-3), за умовами якого цедент передає та відступає, а цесіонарій приймає право вимоги за договором застави від 07.02.2008 № 12-1 і договором застави від 25.01.2008 № 406, укладеними між банком і боржником, з усіма змінами та доповненнями, за якими забезпечується виконання в повному обсязі усіх грошових зобов`язань боржника за кредитним договором. Вказані права вимоги були передані банком цеденту відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 28.05.2015. 

2.14. 20.07.2015 за актом приймання-передачі ТОВ "ФК Аурум Фінанс" передало ТОВ     "Практика" оригінали:
- договору застави від 25.01.2008 № 406-7 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, укладеними між ПАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг";
- договору застави від 07.02.2008 № 12-1 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, укладеними між ПАТ "УПБ" і ТОВ "Богдан-Лізинг".

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 (суддя Грєхова   О.А.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 (колегія суддів: Руденко М.А., Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.), позов задоволено частково.

Вирішено витребувати у ТОВ "Практика" на користь ПАТ "УПБ" оригінали документів, отриманих згідно акта приймання-передачі від 02.07.2015 та акта приймання-передачі від 20.07.2015, а саме: договір про відкриття кредитної лінії від 15.06.2007 №    406 (з    усіма додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього); договір застави від 25.01.2008 № 406-7 (з усіма додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього); договір про відкриття кредитної лінії від 07.02.2008 № 12 (з    усіма додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього) та договір застави від 07.02.2008 № 12-1 (з усіма додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього).

У частині вимог про визнання у ПАТ "УПБ" наявності права вимоги до ТОВ "Богдан-Лізинг" за договором про відкриття кредитної лінії від 15.06.2007 № 406, договором застави від 25.01.2008 № 406-7, договором про відкриття кредитної лінії від 07.02.2008 № 12 та договором застави від 07.02.2008 № 12-1 провадження у справі закрито, оскільки ці вимоги є встановленням юридичних фактів та можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оригінали документів, отримані ТОВ "Практика" за договорами про відступлення прав вимоги від 02.07.2015 та від 20.07.2015, укладені з ТОВ "ФК Аурум Фінанс" на підставі нікчемного договору про відступлення права вимоги від 28.05.2015, укладеного між  ПАТ "УПБ" і ТОВ "ФК Аурум Фінанс", тому знаходяться у відповідача безпідставно та підлягають поверненню позивачу.

4. Короткий зміст доводів і вимог касаційної скарги

4.1. У касаційній скарзі ТОВ "Практика" посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій вимог статей 330, 338 Цивільного кодексу України (далі - ЦК     України), а також пункту 2 частини 1 статті 175 і пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог і ухвалити в скасованій частині нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

5.1. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "УПБ" просить залишити законні та обґрунтовані судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. 

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

6.1. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, що з`явилися у судове засідання, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд у межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

6.3. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

6.4. Право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння передбачено вимогами статті 387 ЦК України, згідно з якою власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 

6.5. Судами попередніх інстанцій зазначено, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 у справі № 910/17756/16 встановлено, що внаслідок укладення між ПАТ "УПБ" і ТОВ "ФК Аурум Фінанс" договору відступлення права вимоги від 28.05.2015, банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (пункт 1 частини 3   статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"), оскільки грошові кошти в розмірі 80 000,00 грн фактично на рахунок банку не надходили, а відбулось лише коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань.

При цьому, судом у справі № 910/17756/16 також було встановлено, що банк, уклавши договір про відступлення права вимоги здійснив відчуження майнових прав за ціною, що є значено нижчою (оплата на 95,01 % відрізняється від балансової вартості майнових прав) від суми майнових вимог до ТОВ "Богдан-Лізинг", що прямо зазначено у пункті 3 частини 3   статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як ознака нікчемності правочину.

Також у зазначеному рішенні судом встановлено, що внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги від 28.05.2015 було здійснено перерахування коштів з рахунку ТОВ "ФК Аурум Фінанс" з метою уникнення ризиків незадоволення в подальшому вимог відповідача-1 за договором банківського вкладу, а також надання відповідачу переваг (пільг) перед іншими кредиторами позивача. 

В зв`язку з чим господарський суд у справі № 910/17756/16 дійшов висновку, що уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у позивача правомірно в силу приписів пунктів 1 та 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" віднесено спірний договір відступлення до нікчемних правочинів.

6.6. Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

6.7. Таким чином, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 у справі № 910/17756/16 встановлено обставини щодо нікчемності укладеного між ПАТ "УПБ" і ТОВ "ФК Аурум Фінанс" договору про відступлення права вимоги від 28.05.2015.

6.8. Згідно з частиною 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

6.9. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

6.10. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється (стаття 236 ЦК України).

6.11.   Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі №   183/1617/16 навела висновок про те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

6.12. Про те, що документи є майном опосередковано зазначено у пункті b) статті 14 Конвенції Ради Європи про відмивання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму, згідно якого "майно" включає майно будь-якого виду, незалежно від того, матеріальне воно чи виражене в правах, рухоме чи нерухоме, та правові документи або документи, які підтверджують право на таке майно або частку в ньому.

6.13. Отже, зважаючи на встановлену рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 у справі № 910/17756/16 нікчемність укладеного між ПАТ "УПБ" і ТОВ "ФК Аурум Фінанс" договору про відступлення права вимоги від 28.05.2015, позивачем правильно заявлено вимоги саме до ТОВ "Практика" як до останнього набувача права вимоги за витребовуваними документами та фактичного володільця цих документів.  

6.14. Відповідно до статті 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

6.15. Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина 1 статті 2 ГПК України).

6.16. Положеннями статті 20 ГК України та статті 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання. 

6.17.     Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

6.18. Отже, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Суд, відповідно до викладеної в позові вимоги, може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону, але лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №   916/3156/17).

6.19. Відповідно до частин 1, 2 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. 

6.20. Таким чином, встановивши, що договір про відкриття траншевої кредитної лінії від 15.06.2007 № 406, договір про надання кредиту від 07.02.2008 № 12, договір застави майна від 25.01.2008 № 406-7 та договір застави майна від 07.02.2008 №     12-1 знаходяться у відповідача, в зв`язку з чим позивач фактично позбавлений можливості реалізувати своє право кредитора і заставодержателя за цими договорами, що є порушенням його майнових прав, суди дійшли обґрунтованих висновків про задоволення позову та витребування зазначених документів у ТОВ     "Практика".

6.21. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову, проте з підстав, викладених у цій постанові.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Доводи касаційної скарги ТОВ "Практика" про те, що воно є добросовісним набувачем витребовуваних позивачем документів, спростовуються правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №  183/1617/16 щодо витребування власником належного йому майна від особи, яка є останнім його набувачем та без оспорення договору на підставі якого набуте це майно. 

7.2. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, оскільки резулятивна частина оскаржуваних рішення та постанови відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

8. Розподіл судових витрат

8.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

ПОСТАНОВИВ:

1.  Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Практика" залишити без задоволення.

2.  Постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 у справі №  910/12028/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Є. Краснов

Суддя                                                                                                    Г. Мачульський

Суддя                                                                                                    І. Кушнір