Постанова 
Іменем України
 
24 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 303/2945/16-ц
провадження № 61-28476св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2017 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Кондора Р. Ю.,                           Джуги С. Д.,                     
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило:  звернути стягнення на предмет застави, а саме: на транспортний засіб Ford Fiesta, легковий комбі-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007, колір червоний, кузов № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , на його користь в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 347 (далі - кредитний договір) у розмірі 82 907,74 грн, з яких: 40 580,67 - заборгованість за кредитом; 15 358,01 грн - заборгованість за процентами; 26 969,06 грн - пеня, шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом та стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; вирішити питання про розподіл судових витрат.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Кредитні ініціативи» посилалося на те, що                      06 березня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (далі - АКПІБ «Промінвестбанк», банк) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 14 415 доларів СШАз кінцевим терміном погашення 05 березня           2015 року із сплатою 11 процентів річних. В цей же день між банком та ОСОБА_1 був укладений договір застави, предметом якого є транспортний засіб Ford Fiesta, легковий комбі-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007, колір червоний, кузов                                                    № НОМЕР_2 . 17 грудня 2012 року між ним та ПАТ «Промінвестбанк» був укладений договір відступлення права вимоги, на підставі якого воно набуло право грошової вимоги за зазначеним кредитним договором. В порушення вимог законодавства та умов кредитного договору               ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим в нього утворилася заборгованість у вищезазначеному розмірі.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області  заочним рішенням      від 29 серпня 2016 року у складі судді Слюсарчука В. М. позов задовольнив. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі                      82 907,74 грн  звернув стягнення на належний ОСОБА_1 предмет застави - транспортний засіб Ford Fiesta, легковий комбі-В, державний реєстраційний номерНОМЕР_1 , рік випуску 2007, колір червоний, кузов № НОМЕР_2 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
Мотивував рішення суд першої інстанції тим, що за умовами договору застави транспортного засобу, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, зокрема, порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором та/або цим договором. Позичальник допустив порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з чим утворилась заборгованість, в рахунок погашення якої банк має право звернути стягнення на предмет застави. 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду
Апеляційний суд Закарпатської області рішенням від 03 липня 2017 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 серпня 2016 року скасував та ухвалив нове рішення суду про відмову в задоволенні позову. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
Мотивував рішення апеляційний суд тим, що позовні вимоги є недоведеними, оскільки заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором станом на                     01 лютого 2014 року в загальному розмірі 6 696,86 грн, з яких: 5 762,47 грн - заборгованість за кредитом; 7 30,64 грн - заборгованість за відсотками;         203,75 грн - пеня. Вказане рішення виконано, що підтверджується постановою державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області  від 03 листопада 2015 року. Крім того, ОСОБА_1 проходить військову службу в Західному центрі радіотехнічного спостереження, що підтверджується його військовим квитком, а тому починаючи з 17 березня 2014 року (початок особливого періоду) на нього як військовослужбовця Збройних Сил України поширюються положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме щодо не нарахування йому за кредитним договором - штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед кредитором, а також процентів за користування кредитом. Тобто, кредитор не вправі також ставити питання і про стягнення з відповідача відсотків та пені після ухвалення заочного рішення суду від 07 травня 2014 року.
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи
У липні 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня       2017 рок, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 серпня 2016 року залишити в силі.
 
Касаційна скарга ТОВ «Кредитні ініціативи» мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що ухвалюючи рішення 07 травня 2014 року суд зазначив, що згідно з квитанцією від 07 травня 2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідач сплатив 19 000 грн, а тому суд враховуючи цю суму ухвалив рішення про стягнення з відповідача                         6 696,86 грн, з яких: 5762,47 грн - заборгованість за кредитом, 730,64 грн - проценти, 203,75 грн - пеня. Однак під час ухвалення 07 травня 2014 року рішення судом не було враховано, що станом на 07 травня 2014 року офіційний курс гривні до долара США складав 11,651347 грн за 1 долар США, у зв`язку з чим сплачені грошові кошти в сумі 19 000 грн, які в еквіваленті становили                 1 630,71 доларів США були направлені згідно з умовами  договору на погашення заборгованості в наступному розмірі: 1 203,16 доларів США - тіло кредиту, 197,48 доларів США - відсотків та 230,07 доларів США - пені.  Тобто у  ОСОБА_1 станом на 07 травня 2014 року залишилася непогашена заборгованість по тілу кредиту в розмірі - 1 894,86 доларів США. Також в рахунок погашення боргу відповідачем добровільно сплачено безпосередньо на рахунок банку: 29 липня 2014 року 1 027,22 грн (49,27 доларів США - тіло кредиту та 36,42 доларів США - проценти); 27 квітня 2015 року 304,89 грн (0,02 доларів США - тіло кредиту та 13,56 доларів США - проценти); 16 червня 2015 року 411,17 грн (19,17 доларів США - тіло кредиту); 31 серпня 2015 року 497,01 грн (23,46 доларів США - тіло кредиту); 11 листопада 2015 року 4405,68 грн (193,56 доларів США - тіло кредиту). Станом на час звернення до суду з цим позовом у відповідача залишилася непогашена заборгованість по тілу кредиту в розмірі - 1 609,38 доларів США.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
21 травня 2018 року справу 303/2945/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.
 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями                       від 12 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю.
 
Фактичні обставини справи 
Апеляційним судом встановлено, що 06 березня 2008 року між АКПІБ «Промінвестбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 14 415 доларів СШАз кінцевим терміном погашення 05 березня 2015 року із сплатою 11 процентів річних. 
В цей же день, для забезпечення виконання кредитного договору, між банком та ОСОБА_1 був укладений договір застави, предметом якого є транспортний засіб Ford Fiesta, легковий комбі-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007, колір червоний, кузов                                                    № НОМЕР_2 .
17 березня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Промінвестбанк»  був укладений договір відступлення прав вимоги, згідно з яким відбулося відступлення прав та вимог в тому числі і за кредитним договором.
ОСОБА_1 належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого станом на 28 квітня 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 82 907,74 грн, з яких: 40 580,67 - заборгованість за кредитом;        15 358,01 грн - заборгованість за процентами; 26 969,06 грн - пеня.              
Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором станом на             01 лютого 2014 року в загальному розмірі 6 696,86 грн, з яких: 5 762,47 грн - заборгованість за кредитом; 7 30,64 грн - заборгованість за відсотками;      203,75 грн - пеня.
Вказане рішення виконано, що підтверджується постановою державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області від 03 листопада 2015 року.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм  матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
 
Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
 
В разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (частина перша статті 589 ЦК України).
 
Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до статті 19 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» (далі - Закон № 2654-XII) за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.
Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (частини перша, друга статті 20 Закону № 2654-XII).
 
Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив з того, що у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість стягнута заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області                         від 07 травня 2014 року в загальному розмірі 6 696,86 грн. Крім того, апеляційний суд виходив з того, що кредитор не вправі також ставити питання і про стягнення з відповідача процентів та пені після ухвалення заочного рішення суду від 07 травня 2014 року, оскільки  ОСОБА_1 проходить військову службу в Західному центрі радіотехнічного спостереження, що підтверджується його військовим квитком, а тому починаючи з 17 березня     2014 року (початок особливого періоду) на нього як військовослужбовця Збройних Сил України поширюються положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме щодо не нарахування йому за кредитним договором - штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед кредитором, а також процентів за користування кредитом.
 
Перевіряючи доводи касаційної скаргиВерховний Суд виходить з такого.
Апеляційним судом встановлено, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором станом на 01 лютого 2014 року в загальному розмірі            6 696,86 грн, з яких: 5 762,47 грн - заборгованість за кредитом; 7 30,64 грн - заборгованість за відсотками; 203,75 грн - пеня.
Згідно з частиною першою статті 61 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Аналогічна норма міститься і в діючій редакції ЦПК України (частина 4 статті 82 ЦПК України).
 
Отже, пред`явивши позов про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та її складових, банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. 
 
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
 
Тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
 
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).
 
У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження                        № 14-318цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
 
Виходячи з умов кредитного договору, за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ТОВ «Кредитні ініціативи» використало право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, що  залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.
 
Аргументи скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» про неврахування апеляційним судом того, що  під час ухвалення 07 травня 2014 року рішення судом не було взято до уваги, що станом на 07 травня 2014 року офіційний курс гривні до долара США складав 11,651347 грн за 1 долар США, у зв`язку з чим сплачені грошові кошти в сумі 19 000 грн, які в еквіваленті становили 1 630,71 доларів США були направлені згідно з умовами договору на погашення заборгованості в наступному розмірі: 1 203,16 доларів США - тіло кредиту, 197,48 доларів США - відсотків та 230,07 доларів США - пені, не заслуговують на увагу, оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» не оскаржило наведене рішення в апеляційному порядку, тобто погодилося з визначеною у його резолютивній частині сумою заборгованості за кредитом станом на 07 травня 2014 року, її стягнення у гривнях та відмовою у задоволенні частини вимог. 
 
Апеляційним судом встановлено, що рішення від 07 травня 2014 року виконане боржником у повному обсязі.
У постанові  Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц наведено правовий висновок, згідно з яким кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.
Таким чином відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог.
 
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновки апеляційного суду, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті       6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня          2006 року у справі «Проніна проти України»).
 
Згідно з частиною третьою статті 401 та статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. П. Курило