ПОСТАНОВА
Іменем України

03 жовтня 2019 року 
Київ
справа №806/313/17
адміністративне провадження №К/9901/20628/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд): 
Судді-доповідача - Бевзенка В.М.,
Суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 806/131/17
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Київській області,
про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року (головуючий суддя Романченко Є.Ю.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року (прийняту у складі: головуючого судді - Капустинського М.М., суддів - Мацького Є.М., Шидловського В.Б.),
ВСТАНОВИВ:
І.          ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.           У січні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач), в якому просив:
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 38789,05 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 указував, що в день звільнення йому не було виплачено всіх належних сум, передбачених чинним законодавством, а саме грошове забезпечення за участь в АТО йому виплачено лише 08.11.2016, а не у день звільнення - 29.07.2016, як того вимагає чинне законовдавство.
Позивач вважає, що кошти своєчасно не виплачені з вини відповідача, тому, посилаючись на приписи статей 117,118 Кодексу законів про працю України, позивач вважає, що затримка розрахунку при звільненні на його користь повинна бути стягнута з Головного управління Національної поліції в Київській області.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
2.                    Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 позов задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток у розмірі 24323 грн за період затримки з 31.07.2016 до 07.11.2016 виплати належної йому винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення антитерористичних операцій та інших заходах в умовах особливого періоду при звільненні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
3.                    Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущено порушення строку розрахунку з позивачем при звільненні, що є підставою для виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Судом установлено, що в день звільнення позивача (30.07.2016), належна останньому сума винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення антитерористичних операцій та інших заходах в умовах особливого періоду, в розмірі 3545,81 грн виплачена не була. Остаточний розрахунок з позивачем Головним управлінням Національної поліції в Київській області проведено 08.11.2016 року.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
4.                    Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2017 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишено без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 без змін.
5.          Апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування.
Колегія судів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі підлягають застосуванню норми трудового законодавства. Разом з тим, наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17.02.2015 р. в справі №21-8а15.
Таким чином, хоч позивач і проходив службу в органах поліції на нього поширюються загальні норми законодавства про працю в разі відсутності їх у спеціальному законодавстві, що регулювали проходження ним служби.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
6.                    У вересні 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Київській області, яка в лютому 2018 року передана на розгляд до Верховного Суду.
У касаційній скарзі скаржник просить:
-          скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від                      05.04.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2017;
-          ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
II.          АРГУМЕНТИ СТОРІН
7.                    Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу.
7.1.                    Скаржник у касаційній скарзі посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень допущено порушення норм матеріального та процесуального права, тому такі рішення є незаконними.
7.2.                    Скаржник зазначає, що в Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій (далі - Інструкція), яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 259 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.04.2016 р. за № 657/28787, і яка регулює проведення виплат винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій, не встановлено строків виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення антитерористичних операцій.
Тому, відповідно до частини 4 розділу І «Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» Головне управління здійснило нарахування та виплату ОСОБА_1 після надходження коштів від розпорядника вищого рівня, а саме Національної поліції України.
8.                    Позивач заперечень на касаційну скаргу не подавав.
III.          ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9.                    Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Київській області від 29.07.2016 № 423 о/с "По особовому складу" підполковника поліції ОСОБА_1, інспектора взводу № 2 роти № 5 полку патрульної служби поліції особливого призначення "Миротворець" звільнено зі служби в поліції у запас (з постановкою на військовий облік) відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) 30 липня 2016 року.
10.                    У період проходження служби, а саме з 12.04.2016 по 12.07.2016 позивач брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області, про що свідчить довідка Головного управління Національної поліції в Київській області від 18.10.2016 № 866/109/37/01-16 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
11.                    Матеріалами справи підтверджено, що на підставі п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 "Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських" і відповідно до Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 за N 259 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.04.2016 за N 657/28787, ОСОБА_1 за місцем проходження служби здійснювалася виплата винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення антитерористичних операцій та інших заходах в умовах особливого періоду.
12.                    Згідно з довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.03.2017   № 173, на день звільнення позивачу належала, зокрема, грошова винагорода АТО в розмірі 3545,81 грн - нарахована та виплачена у листопаді 2016 року шляхом перерахування коштів на особистий картковий рахунок АБ "Укргазбанк".
13.                    Із виписки по картковому рахунку в АБ "Укргазбанк" ОСОБА_1 видно, що належна на день звільнення (30.07.2016) винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення антитерористичних операцій та інших заходах в умовах особливого періоду, надійшла на рахунок 08 листопада 2016 року в розмірі 3545,81 грн із приміткою "зараховано заробітну плату, премію, розрахункові, індексацію".
14.                    Позивач вважає, що затримка розрахунку при звільненні на його користь повинна бути стягнута з Головного управління Національної поліції в Київській області.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
16.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що довідка Головного управління Національної поліції в Київській області від 18.10.2016 № 866/109/37/01-16 свідчить про безпосередню участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
17.           Згідно зі довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.03.2017 № 173, на день звільнення позивачу належала, зокрема, грошова винагорода АТО в розмірі 3545,81 грн - нарахована та виплачена у листопаді 2016 року шляхом перерахування коштів на особистий картковий рахунок АБ "Укргазбанк".
18.          Із виписки по картковому рахунку в АБ "Укргазбанк" ОСОБА_1 судами встановлено, що належна на день звільнення (30.07.2016) винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення антитерористичних операцій та інших заходах в умовах особливого періоду, надійшла на рахунок 08.11.2016 в розмірі 3545,81 грн із приміткою "зараховано заробітну плату, премію, розрахункові, індексацію".
19.          Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі підлягають застосуванню норми трудового законодавства.
20.                    Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17.02.2015 в справі № 21 -8а 15.
21.          Таким чином, хоч позивач і проходив службу в органах поліції на нього поширюються загальні норми законодавства про працю в разі відсутності їх у спеціальному законодавстві, що регулювали проходження ним служби.
22.                    За наведених обставин, оскільки нормами Закону України "Про Національну поліцію", Постанов Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 та 20.01.2016                № 18 не врегульовано порядок проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції та питання щодо пропуску строку здійснення виплат у день звільнення з поліції, то суди попередніх інстанцій, згідно з положеннями статті 9 КАС України (в редакції на день виникнення спірних правовідносин), обґрунтовано застосували до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України.
23.          Так, абзацом 1 частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на час звільнення позивача, далі - КЗпП України) передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
24.          Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних  працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
25.          За змістом ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
26.          Судом установлено, що в день звільнення позивача (30.07.2016), належна останньому сума винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення антитерористичних операцій та інших заходах в умовах особливого періоду, в розмірі 3545,81 грн виплачена не була. Остаточний розрахунок з позивачем Головним управлінням Національної поліції в Київській області проведено 08.11.2016.
27.          При цьому Суд критично оцінює посилання відповідача в касаційній скарзі на те, що виплата здійснена після надходження коштів від розпорядника вищого рівня, оскільки Європейський суд з прав людини у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України» вказав, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
28.          Зважаючи на викладене, Суд вважає, що відповідачем допущено порушення строку розрахунку з позивачем при звільненні, що є підставою для виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
29.          Підсумовуючи викладене, Суд приходить до висновку, що з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 судом першої інстанції правомірно стягнуто середній заробіток за період затримки з 31.07.2016 по 07.11.2016 виплати належної йому винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення антитерористичних операцій та інших заходах в умовах особливого періоду, при звільненні в розмірі 24323 грн.
30.                    З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення позовних вимог є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
31.                    Доводи, які наводяться скаржником в касаційній скарзі, не свідчать про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального або матеріального права при прийнятті оскаржуваних рішень та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і встановлених обставин справи.
32.          Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
33.          Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення. 
2. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач                                                                      В.М. Бевзенко

Судді                                                                                          Н.А. Данилевич          

                                                                                          Н.В. Шевцова