ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
13 листопада 2019 року
м. Київ
Справа № 640/2475/19
Провадження № 11-932апп19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Анцупової Т. О., 
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження справу № 640/2475/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» до Антимонопольного комітету України про визнання протиправними дій
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року (суддя Погрібніченко І. М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2019 року (у складі колегії суддів Мєзєнцева Є. І., Сорочка Є. О., Чаку Є. В.), 
УСТАНОВИЛА:
Рух справи
1. У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» (далі - ТОВ «Котнар-М») звернулося до суду з адміністративним позовом до Антимонопольного комітету України, в якому просило:
- визнати протиправними дії Антимонопольного комітету України щодо відкриття провадження у справі № 127-26. 13/3-19;
- зобов`язати Антимонопольний комітет України закрити провадження у справі № 127-26. 13/3-19 (№ 09/11-р).
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 січня 2019 року на адресу                              ТОВ «Котнар-М» надійшов лист від Антимонопольного комітету України про початок розгляду справи № 127-26. 13/3-19, розпочатої за ознаками вчинення позивачем порушення, передбаченого пунктом 15 статті 50 Закону України від 11 січня 2001 року № 2210-III «Про захист економічної конкуренції». Водночас предметом недостовірної інформації стала заява від іноземної компанії про порушення позивачем права на інтелектуальну власність.
Позивач вважає, що Антимонопольний комітет України не має права бути суб`єктом такої перевірки і робити висновки про порушення, пов`язані з інтелектуальними правами учасників ринку, оскільки зазначене належить до компетенції господарського суду.
На переконання позивача, відповідач зобов`язаний був при вивченні заяви скаржника встановити, що останній не є суб`єктом господарювання у розумінні статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а отже, його заява не підлягає розгляду органами Антимонопольного комітету України.
3. Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 24 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2019 року, клопотання Антимонопольного комітету України задовольнив та закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки таку справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Роз`яснено учасникам судового розгляду, що цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства. 
4. Не погодившись із такими судовими рішеннями, ТОВ «Котнар-М» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при визначенні підсудності спору, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2019 року і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
5. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 15 серпня 2019 року відкрив касаційне провадження за вказаною скаргою.
6. 04 вересня 2019 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від Антимонопольного комітету України надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач просить відмовити ТОВ «Котнар-М» у її задоволенні, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
7. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 04 вересня 2019 року передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС України, а саме у зв`язку з тим, що ТОВ «Котнар-М» оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
8. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 12 вересня 2019 року прийняла та призначила цю справу до розгляду в порядку письмового провадження.
9. 01 жовтня 2019 року до Великої Палати Верховного Суду від ТОВ «Котнар-М» надійшла відповідь на відзив.
Фактичні обставини, установлені судами попередніх інстанцій
10. Суди попередніх інстанцій установили, що розпорядженням державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 14 січня 2019 року                  № 09/11 -р (справа № 127-26. 13/3-19) розпочато розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за ознаками вчинення позивачем порушення, передбаченого пунктом 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання листом від 14 вересня 2018 року № 147 на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 11 липня 2018 року № 127-26.4/09-8461 недостовірної інформації.
11. Не погодившись із зазначеним рішенням (розпорядженням) державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 14 січня 2019 року                  № 09/11-р ТОВ «Котнар-М» звернулося до адміністративного суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
Оцінка судів першої та апеляційної інстанцій
12. Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з позицією якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до статті 27 КАС України юрисдикція Окружного адміністративного суду міста Києва поширюється не на всі публічно-правові спори, де відповідачем є Антимонопольний комітет України, а лише на спори, у яких оскаржуються виключно його рішення з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання.
13. Натомість, предметом оскарження у цій справі є дії Антимонопольного комітету України з прийняття рішення (розпорядження) від 14 січня 2019 року № 09/11-р  щодо відкриття провадження у справі № 127-26.13/3-19. Такі дії відповідача виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, і не стосуються його рішень про порушення законодавства у сфері публічних закупівель або державної допомоги суб`єктам господарювання.
14. З посиланням на статтю 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд першої інстанції дійшов висновку, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарських судів.
Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог
15. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково віднесли цю справу до юрисдикції господарських судів.
16. На обґрунтування касаційної скарги ТОВ «Котнар-М» зазначило, що ним оскаржується не рішення Антимонопольного комітету України, а дії, у зв?язку із чим стаття 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не розповсюджується на ці правовідносини.
17. Скаржник зауважує, що у цьому спорі відповідач фактично реалізує повноваження органу державної влади (як суб`єкта владних повноважень) щодо розгляду заяв і справ про порушення законодавства щодо захисту економічної конкуренції, а також проводить дослідження або розслідування за цими заявами і справами, як це передбачено пунктом 1 статті 14 Закону України від 26 листопада 1993 року № 3659-XII «Про Антимонопольний комітет України». Отже, з огляду на публічно-правовий характер спірних правовідносин такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
Оцінка Великої Палати Верховного Суду
18. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи щодо порушення судами першої та апеляційної інстанцій правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
19. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
20. У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
21. За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
22. Згідно із вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
23. Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
24. Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
25. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
26. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
27. Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
28. Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
29. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
30. З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись із цим позовом, просить суд визнати протиправними дії Антимонопольного комітету України, які полягають у відкритті провадження у справі № 127-26.13/3-19 за скаргою щодо порушення ТОВ «Котнар-М» законодавства про захист економічної конкуренції. Тобто предметом спору у цій справі є оскарження рішення Антимонопольного комітету України, пов`язаного з розглядом справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
31. Відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
32. Справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності, розглядають господарські суди (пункт 7 частини першої статті 20 ГПК України).
33. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
34. Відповідно до приписів частини першої та другої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до Господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
35. Вказані норми прямо передбачають вирішення спору господарським судом, тобто законом установлено інший порядок судового провадження щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету України та його органів, ніж КАС України, а тому останній не поширює свою дію на спірні відносини.
36. Отже, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір у цій справі виник з приводу рішення Антимонопольного комітету України, пов`язаного з розглядом справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у зв`язку із чим цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає розгляду за правилами ГПК України.
37. Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 820/2953/18 та від 03 липня 2019 року у справі № 922/3506/18.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
38. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
39. За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
40. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2019 року залишити без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм процесуального права.
Висновки щодо розподілу судових витрат
41. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
42. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 243, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» залишити без задоволення.
2. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                       Т. О. Анцупова        
Судді:                                    Н. О. Антонюк                                                         В. С. Князєв
С. В. Бакуліна                                                          Л. М. Лобойко
                               В. В. Британчук                                                       Н. П. Лященко
                               Ю. Л. Власов                                                           О. Б. Прокопенко
М. І. Гриців                                                              В. В. Пророк
Д. А. Гудима                                                                        Л. І. Рогач
В. І. Данішевська                                                   О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна                                                         О. С. Ткачук
О. С. Золотніков                                                     В. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко                                                           О. Г. Яновська