Постанова
Іменем України
 
10 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 401/757/16-ц
провадження № 61-25829св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Українські природні води»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 червня 2017 року у складі колегії суддів: Голованя А. М., Гайсюка О. В., Мурашка С. І., 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Українські природні води» (далі - ТОВ «Українські природні води»), про стягнення грошових коштів.
Позовна заява мотивована тим, що у 2012 році він передав ОСОБА_2 в рахунок вартості ј частки статутного фонду ТОВ «Українські природні води» 342 283,00 грн без документального оформлення факту передачі коштів на засадах довіри.
У подальшому на його вимогу відповідач погодився оформити передачу коштів та надав йому протокол загальних зборів ТОВ «Українські природні води» від 14 березня 2013 року № 7/13, відповідно до якого прийнято рішення про закріплення за позивачем 8,3 % у статутному фонді товариства за раніше внесені 200 000,00 грн. Решту суми - 142 283,00 грн було оформлено як фінансову допомогу ТОВ «Українські природні води».
Позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 не мав наміру вводити його до складу учасників товариства.
Вважає, що відповідач заволодів його коштами незаконним шляхом без достатньої правової підстави, а тому має їх повернути.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 березня 2017 року у складі судді Волошиної Н. Л. у позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги не ґрунтуються на доказах, які б свідчили про безпідставне набуття відповідачем як фізичною особою грошових коштів від позивача.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 червня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 142 283,00 грн безпідставно отриманих коштів та 2 986,20 грн судових витрат.
У решті позову відмовлено.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відповідач, отримавши від позивача 142 283,00 грн, що підтверджується актом звірки від 15 березня 2013 року, збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, а тому у нього відсутня правова підстава утримувати грошові кошти, що надає можливість позивачу обґрунтовано вимагати їх повернення на підставі статті 1212 ЦК України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У липні 2017 року  ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою та просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не встановив правовідносин, які виникли між сторонами; не встановив, чи отримав відповідач грошові кошти як фізична особа, чи як директор товариства; суд апеляційної інстанції безпідставно не визнав передані грошові кошти фінансовою допомогою, оскільки внесення коштів на баланс підприємства не є обов`язковим; позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що в тексті протоколу № 7/13 загальних зборів ТОВ «Українські природні води» від 14 березня 2013 року зазначено, що ОСОБА_1 зробив внесок до цього товариства в розмірі 200 000,00 грн, у зв`язку з чим за ним, як засновником, визначено 8,3% статутного капіталу товариства.
Крім того, в цьому протоколі вказано, що ОСОБА_1 вніс до товариства протягом 2012 року в якості фінансової допомоги кошти в розмірі 142 283,00 грн.
Зазначений протокол скріплений печаткою ТОВ «Українські природні води» і містить підписи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.4)
Також з акта звірки суми фінансової допомоги від 15 березня 2013 року, засвідченого ТОВ «Українські природні води» та підписами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звірили суми фінансової допомоги та встановили, що ОСОБА_1 передав кошти в розмірі 142 283,00 грн ТОВ «Українські природні води» в особі директора ОСОБА_2 (а.с.5)
Сторонами не оспорюються факти складання вище зазначеного протоколу, акта та їхні підписи в них.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з цим i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна на одній стороні є результатом відповідного зменшення майна на іншій. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.
Відповідно до статті 14.1.257 ПК України езповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).
Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідач не надав доказів на підтвердження того, що передана йому грошова сума в розмірі 142 283,00 грн була внесена ним на баланс ТОВ «Українські природні води», а тому відсутні підстави вважати, що передані кошти є безповоротною фінансовою допомогою.
Встановивши, що відповідач, отримавши від позивача 142 283,00 грн, що підтверджується актом звірки від 15 березня 2013 року, збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, а тому у нього відсутня правова підстава утримувати грошові кошти, що надає можливість позивачу обґрунтовано вимагати їх повернення на підставі статті 1212 ЦК України, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача 142 283,00 грн.
Разом з тим, позивачем не доведено факт передачі ОСОБА_2 коштів в розмірі 200 000,00 грн, оскільки відповідач не визнає зазначеної обставини, а зміст протоколу № 7/13 не містить відомостей про отримання безпосередньо ним зазначеної суми коштів.
У зв`язку з відсутністю доказів про внесення готівки на баланс ТОВ «Українські природні води», оскільки ця обставина має бути підтвердженою належним доказом - прибутковим касовим документом, квитанцією, що передбачено Інструкцією про касові операції в банках України, затвердженою Постановою Національного банку України № 37 від 14 серпня 2003 року та Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (із змінами та доповненнями), суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у стягненні 200 000,00 грн як безпідставно отриманих відповідачем. 
Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції належним чином не встановив правовідносин, які виникли між сторонами; не встановив, чи отримав відповідач грошові кошти як фізична особа, чи як директор товариства; суд апеляційної інстанції безпідставно не визнав передані грошові кошти фінансовою допомогою, оскільки внесення коштів на баланс підприємства не є обов`язковим, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.
Доводи скарги про пропуск позовної давності не знайшли свого підтвердження з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 164 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
У протоколі від 14 березня 2013 року зазначено строк повернення коштів: до 28 травня 2013 року - суму еквівалентну 10 000,00 дол. США, до 26 червня 2013 року - суму еквівалентну 15 000 дол. США.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Оскільки про порушення свого права (неповернення коштів) позивачу стало остаточно відомо лише 26 червня 2013 року, тобто коли йому відмовили повернути другу частину грошей на підставі протоколу від 14 березня 2013 року в розмірі еквівалентному 15 000,00 дол. США, то і перебіг строку позовної давності розпочався з цієї дати. 
Таким чином, позов подано до суду 14 березня 2016 року без порушення строку для звернення до суду.
При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 червня 2017 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
В. М. Сімоненко