ПОСТАНОВА
Іменем України

01 жовтня 2019 року 
Київ
справа №824/1236/18-а
адміністративне провадження №К/9901/15498/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Олендера І.Я., 
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф., 

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 (головуючий суддя Охрімчук І.Г., судді: Капустинський М.М., Мацький Є.М.) у справі №824/1236/18-а за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Чернівецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Головне управління ДФС у Чернівецькій області (далі - позивач, контролюючий орган) 07.12.2018 звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) суми податкового боргу у загальному розмірі 464910,39грн, з яких: 464230,39грн до місцевого бюджету та 680,00грн до державного бюджету. 

2. Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою від 12.12.2019 прийняв позовну заяву Головного управління ДФС у Чернівецькій області до розгляду та відкрив провадження у справі. Одночасно у вказаній ухвалі суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. 

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.02.2019 адміністративний позов задоволено. Вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг на загальну суму 464910,39грн, з яких: 464230,39грн. - до місцевого бюджету, 680,00грн - до державного бюджету. У своєму рішенні суд зазначив про можливість його оскарження в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення (складання). Рішення в повному обсязі складено 18.02.2019.

4. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 19.03.2019 оскаржила його в апеляційному порядку. 

5. Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28.03.2019 апеляційну скаргу відповідача залишив без руху з мотивів її невідповідності вимогам пункту першого частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки до апеляційної скарги не додано доказів спати судового збору. Одночасно у вказаній ухвалі судом, у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір», розраховано суму судового збору, яку апелянт має сплатити за подання апеляційної скарги у даній справі, а саме 6973,66грн х 150 % = 10460,49грн.

6. На виконання вимог ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019 про залишення апеляційної скарги без руху відповідачем, в межах відведеного судом строку, на адресу суду скеровано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги до якої долучено докази сплати судового збору у розмірі визначеному законом (квитанція №136 від 08.04.2019 на суму 10460,49грн). Вказана заява була зареєстрована судом 11.04.2019, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції. 

7. Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16.04.2019 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду 13.02.2019 у справі №824/1236/18-а залишив без розгляду на підставі частини п`ятої статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України. Залишаючи апеляційну скаргу без розгляду апеляційний адміністративний суд керувався відсутністю правових підстав для відкриття апеляційного провадження у даній справі з огляду на пропуск відповідачем процесуального строку на апеляційне оскарження передбаченого частиною восьмою статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України та неможливістю його поновлення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Верхового Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

9. У касаційній скарзі відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема вказує на безпідставність постановлення Сьомим апеляційним адміністративним судом ухвали від 16.04.2019, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі зважаючи на відсутність законних підстав для залишення апеляційної скарги без розгляду. Одночасно відповідач наголошує про дотримання ним порядку та процедури апеляційного оскарження рішення Чернівецького окружного адміністративного суд від 13.02.2019 та незаконного обмеження останнього в доступі до правосуддя.  

10. Головне управління ДФС у Чернівецькій області не скористалося своїм правом та не надало відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду.

11. Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Конституція України

12.1. Стаття 129.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.   

13. Податковий кодекс України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

13.1.Підпункт 20.1.34 пункту 20.1 статті 20.

Контролюючі органи мають право, серед іншого, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини;

13.2. Пункт 87.11 статті 87. 

Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

14. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

14.1. Частина перша статті 2. 

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

14.2. Стаття 6.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

14.3. Стаття 171.

14.3.1. Суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:
1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;
2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);
3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим  статтями 160,  161,  172  цього Кодексу;
4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;
5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);
6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

14.3.2. Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

14.4. Частина третя статті 241.

Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

14.5. Частина перша статті 245.

При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

14.6. Стаття 255.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

14.7. Стаття 257. 

За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

14.8. Стаття 258.

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

14.9. Стаття 260.

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

14.10. Частина п`ята статті 270.

Днем подання позовної заяви, апеляційної скарги є день їх надходження до відповідного суду. Строки подання позовних заяв і апеляційних скарг, встановлені у справах, визначених цією статтею, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду.

14.11. Частини перша-третя, сьома, восьма статті 283.  

14.11.1. Провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо, зокрема, стягнення коштів за податковим боргом;

14.11.2. Заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинна містити:
1) найменування адміністративного суду;
2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку заявника;
3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку, якщо такий відомий, щодо сторони, до якої застосовуються заходи, визначені частиною першою цієї статті;
4) підстави звернення із заявою, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника;
5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються;
6) підпис уповноваженої особи суб`єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою.

14.11.3. У разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків.

Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів.

Повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

14.11.4. У разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

Розгляд заяви відбувається за участю органу доходів і зборів, що її вніс, та платника податків, стосовно якого її внесено.

14.11.5. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення. 

15.11. Частина перша статті 293.  

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

16.11. Стаття 295.

16.11.1. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

16.11.2. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

16.11.3. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених  частиною другою  статті 299 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Провадження у справах за зверненнями органів доходів і зборів відрізняється від загального позовного провадження. Порядок розгляду такої категорії справ, ухвалення рішення та процедура апеляційного оскарження регулюється главою 11  Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ Кодексу адміністративного судочинства України.

18. Порядок розгляду справ за зверненням суб`єкта владних повноважень щодо погашення податкового боргу платників податків врегульовано також нормами Податкового кодексу України, якими, зокрема передбачено право контролюючого органу звертатися до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи в загальному позовному порядку. 

Положення Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України не містять імперативних норм щодо звернення контролюючого органу про стягнення коштів за податковим боргом виключно в порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України або неможливості звернення в порядку загального позовного провадження.

19. Вирішуючи питання про відкриття провадження у адміністративній справі суд першої інстанції крім іншого, з`ясовує чи відповідає вона вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, чи подана вона особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; з`ясовує наявність чи відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

20. Відкриваючи провадження у справі суд, крім іншого, робить висновок за правилами якого позовного провадження буде розглядатися відповідна адміністративна справа, призначає справу до розгляду, встановлює строк для подання відзиву на позовну заяву, тощо.   

21. Як зазначено вище, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У резолютивній частині судового рішення, зокрема, зазначаються строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження. 

22. При обмеженні, зокрема, апеляційного оскарження судових рішень порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 №475/97. 

23. У справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

24. Основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. 

25. Невиконання судом апеляційної інстанції своїх законодавчо закріплених, обов`язкових повноважень щодо перегляду рішення суду першої інстанції, нівелює можливість у поновлені порушених прав та обмежує право доступу до суду (доступу до суду апеляційної інстанції), яке передбачено Конституцією України та Європейською конвенцією про захист прав людини і основних свобод. 

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

26. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 апеляційну скаргу відповідача на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду 13.02.2019 у справі №824/1236/18-а залишено без розгляду на підставі частини п`ятої статті 270 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, який не може бути поновлений відповідно до положень частини восьмої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

27. З матеріалів адміністративної справи вбачається, що предметом оскарження у справі №824/1236/18-а є стягнення податкового боргу. 

Керуючись статтями 12, 19, 20, 171, 241-243, 248, 257-260 Кодексу адміністративного судочинства України, та відкриваючи 12.12.2018 провадження у адміністративній справі №824/1236/18-а, Чернівецький окружний адміністративний суд, крім іншого, відніс дану справу до категорії справ незначної складності та дійшов висновку про можливість її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 

Постановляючи 13.02.2019 у відкритому судовому засіданні за участю представника позивача рішення про задоволення позову, Чернівецький окружний адміністративний суд керуючись статтями 9, 77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України вказав, що рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду,- з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява Головного управління ДФС у Чернівецькій області не була подана до суду першої інстанції у відповідності до частини другої статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Постановлення, Чернівецьким окружним адміністративним судом, після відкриття провадження у справі, рішення по суті заявлених позивних вимог не відбувалося за правилами встановленими статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України, а за правилами загального позовного провадження. 

Таким чином, Верховний Суд зазначає, що судом апеляційної інстанції в ухвалі від 16.04.2019 помилково зазначено про визначений статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України особливий порядок оскарження рішення суду першої інстанції у справах за зверненням органів доходів і зборів, що стало підставою для позбавлення відповідача у справі права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

28. З матеріалів справи вбачається, що в діях відповідача наявні ознаки сумлінності, які полягають в чіткому дотриманні порядку та строків апеляційного оскарження визначених Кодексом адміністративного судочинства України, а тому доводи касаційної скарги щодо передчасності постановлення Сьомим апеляційним адміністративним судом ухвали від 16.04.2019 є обґрунтованими.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. Верховний Суд вважає, що Сьомий апеляційний адміністративний суд постановивши ухвалу від 16.04.2019 про залишення апеляційної скарги без розгляду, порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим його рішення підлягає скасуванню.

30. Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України  підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

31. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

32. За правилами статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 у справі №824/1236/18-а скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
І.Я. Олендер
І.А. Гончарова 
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду