Постанова
Іменем України
 
02 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 607/12105/16-ц
 
провадження № 61-10339св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,              Шиповича В. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , 
відповідач - публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,
представник відповідача - Ващук Ярослав Сергійович ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - комунальне підприємство «Тернопільводоканал»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну             скаргу  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2019 року у складі судді Грицака Р. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 травня 2019 року у складі колегії суддів: Бершадської Г. В., Хоми М. В., Ходоровського М. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2016 року  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої         дочки ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»            (далі - ПАТ «НАСК «Оранта»), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - комунальне підприємство «Тернопільводоканал» (далі - КП «Тернопільводоканал»), про відшкодування шкоди.
 
Позовна заява мотивована тим, що її дочка ОСОБА_1 є власником будинку по АДРЕСА_1 . 24 лютого 2009 року між нею та відкритим акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ВАТ «НАСК «Оранта»), правонаступником якого є ПАТ «НАСК «Оранта», було укладено договір добровільного страхування майна та відповідальності власника (користувача) житлового приміщення, за умовами якого вона застрахувала житловий будинок по АДРЕСА_1 , страхова сума склала 300 000,00 грн, яка відповідно до додаткової угоди від 10 березня 2009 року була збільшена до 547 440,00 грн, строк дії договору сторонами визначений з 02 березня 2009 року                         до 01 березня 2010 року.
У пункті 2.6.1.4 цього договору визначено, що страховим випадком є вплив рідин водопровідних, каналізаційних та опалювальних систем внаслідок їх розриву або переповнення, у тому числі із сусідніх приміщень. Під впливом рідин з водопровідних, каналізаційних та опалювальних систем розуміється витікання рідини всупереч встановленим нормам експлуатації з стаціонарних систем водопостачання та каналізації, устаткування, що безпосередньо з`єднане з трубами систем водопостачання та каналізації, систем водяного чи парового опалення.
27 лютого 2009 року працівники КП «Тернопільводоканал» під час проведення ремонтних робіт на водопроводі через пожежний гідрант, що знаходиться на відстані 7 метрів від будинку, спускали воду, яка потрапляла у підвальне приміщення будинку, власником якого є її дочка.
05-06 квітня 2009 року, під час щорічної промивки водопроводу, працівники КП «Тернопільводоканал» не під`єднали пожежний рукав до пожежного гідранта і спускали воду під будинок, тоді як з пожежним рукавом у них була можливість відвести воду на проїзну частину вулиці Савури у м. Тернополі . 08 липня 2009 року вона звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, передбаченого пунктом 2.6.1.4 договору - вплив рідини, однак, страховик відмовив у виплаті страхового відшкодування.
Вважала, що ПАТ «НАСК «Оранта» порушено (не виконано) умови договору добровільного страхування, тому ОСОБА_2 , яка діє в інтересах              ОСОБА_1 , просила суд стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» 1 368 500,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням інфляційних втрат; вартість застрахованого будинку у розмірі 1 404 870,00 грн; 133 500,00 грн на відшкодування вартості пошкодженого оздоблення будинку; вартість перенесення водогону і пожежного гідранта, сплачених підрядній організації на підставі договору від 18 березня 2009 року, у розмірі 57 000,00 грн; витрати на лікування і проведення операції внаслідок нервового стресу, пов`язаного із підтопленням будинку, у розмірі 176 000,00 грн та пеню на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 479 537,00 грн.
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень 
 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області          від 16 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 02 травня 2019 року, у задоволенні позову            ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від07 грудня 2012 року у справі № 1915/2400/2012 і рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області                           від 06 травня 2015 року у справі № 607/15823/13-ц було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ВАТ «НАСК «Оранта», оскільки шкоду позивачу було завдано з вини КП «Тернопільводоканал» на відшкодування якої з останнього було стягнуто 92 270,00 грн, при цьому підстав для покладення відповідальності за цю шкоду на страховика немає, оскільки подія, яка стала причиною завдання шкоди, не є страховим випадком. 
З урахуванням вказаного, відсутні підстави для задоволення цього позову  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ПАТ «НАСК «Оранта», оскільки рішеннями суду, що набрали законної сили, встановлено, що обставини завдання позивачу шкоди не є страховим випадком.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду         від 18 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2019 року справу призначено             до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що підтоплення житлового будинку неорганізованим водовідведенням з колодязя пожежного гідранта під час технологічних промивок систем міського водопостачання є страховим випадком, оскільки згідно з пунктом 2.6.1.4 договору добровільного страхування майна та відповідальності власника (користувача) житлового приміщення від 24 лютого 2009 року страховим випадком є вплив рідин водопровідних, каналізаційних та опалювальних систем внаслідок їх розриву або переповнення, у тому числі із сусідніх приміщень. Під впливом рідин з водопровідних, каналізаційних та опалювальних систем розуміється витікання рідини всупереч встановленим нормам експлуатації з стаціонарних систем водопостачання та каналізації, устаткування, що безпосередньо з`єднане з трубами систем водопостачання та каналізації, систем водяного чи парового опалення.
Вказане свідчить, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, безпідставно відмовив у задоволенні позову.
 
Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу 
 
У липні 2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . 
 
24 лютого 2009 року між ОСОБА_2 і ВАТ «НАСК «Оранта», правонаступником якого є ПАТ «НАСК «Оранта», було укладено договір добровільного страхування майна та відповідальності власника (користувача) житлового приміщення, за умовами якого було застраховано житловий будинок по АДРЕСА_1 , строк дії договору сторонами визначений з 02 березня 2009 року до 01 березня 2010 року, страхова сума - 300 000,00 грн, яка відповідно до додаткової угоди                від 10 березня 2009 року була збільшена до 547 440,00 грн.
 
08 липня 2009 року ОСОБА_2 звернулась до ВАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням стін будинку по АДРЕСА_1 внаслідок підтоплення фундаменту стін і зазначила, що 2-3 рази на рік, у тому числі у лютому        2009 року промивалась водопровідна система через пожежний гідрант з порушенням водовідтоку від будинку.
 
ПАТ «НАСК «Оранта» відмовило ОСОБА_2 у виплаті страхової виплати, оскільки зазначений нею випадок не є страховим.
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною третьою вказаної статті передбачено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.
 
Так, у статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
 
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
 
Згідно з частиною другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
 
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
 
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування майна (пункт 11 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
 
Пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. 
 
Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
 
У частинах першій-четвертій статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
 
Згідно з частиною третьою статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
 
Судом установлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2012 року у справі № 1915/2400/2012 було стягнуто з КП «Тернопільводоканал» на користь ОСОБА_2 57 000,00 грн на відшкодування вартості перенесення пожежного гідранта.   У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ВАТ «НАСК «Оранта» відмовлено.
 
Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 12 березня                  2013 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2012 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до КП «Тернопільводоканал», в іншій частині рішення суду - залишено без змін.
 
Крім того, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2015 року у справі № 607/15823/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 15 липня           2015 року, було частково задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з         КП «Тернопільводоканал» 92 270,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди. У задоволенні позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта» - відмовлено.
 
Вказаними рішеннями судів встановлено, що внаслідок періодичного промивання водогінних комунікацій КП «Тернопільводоканал» і витікання із пожежного гідранту води мало місце попадання техногенних вод під будинок по АДРЕСА_1 , що призвело до деформації фундаменту цього будинку, виникнення тріщин стін і, як наслідок, заподіяння шкоди майну, власником якого є ОСОБА_1 , у розмірі              92 270,00 грн.
Вказані обставини підтверджуються технічним заключенням про стан конструкцій житлового будинку та висновком, складеним спеціалістами Тернопільського філіалу Державного територіального науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту НДІпроектреконструкція.
Таким чином, шкода була завдана з вини КП «Тернопільводоканал».
Також судом установлено, що випадок, на підставі якого ОСОБА_2 просила ПАТ «НАСК «Оранта» виплатити страхове відшкодування, не є страховим, тому відсутні підстави для покладення відповідальності за заподіяну шкоду на страховика.
 
У частині четвертій статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом
 
З урахуванням вказаного, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що пошкодження житлового будинку по АДРЕСА_1 не є страховим випадком, оскільки причиною підтоплення цього будинку було неорганізоване водовідведення з колодязя пожежного гідранта під час технологічних промивок систем міського водопостачання.
Вказані обставини були встановлені рішеннями суду, що набрали законної сили, а тому не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.
Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , і покладення на страховика відповідальності за шкоду, завдану майну, власником якого є ОСОБА_1 
 
Доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування законних та обґрунтованих рішень, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
З урахуванням того, що вказані доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги, яким судами попередніх інстанцій надана належна оцінка, Верховний Суд приходить до висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
 
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області           від 16 січня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду       від 02 травня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников    О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   С. Ф. Хопта   В. В. Шипович