ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року 
м. Київ

Справа №  917/1258/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Черненка О.В.,

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" - Зінченко А.А.,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцьке підприємство з санації полігону" - не з`явився,

Кременчуцького комунального автотранспортного підприємства 1628 - не з`явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліар Енерджі-Кременчук" - Кравченко   Р.М.,

Кременчуцької міської ради Полтавської області - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліар Енерджі-Кременчук", Кременчуцького комунального автотранспортного підприємства 1628, Кременчуцької міської ради Полтавської області

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2019
(головуючий суддя Сіверін В.І., судді Терещенко О.І., Слободін М.М.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцьке підприємство з санації полігону",
2) Кременчуцького комунального автотранспортного підприємства 1628,
3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліар Енерджі-Кременчук",
4) Кременчуцької міської ради Полтавської області,

про визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 20.10.2017 до договору про встановлення земельного сервітуту від 06.10.2011 в редакції від 27.05.2013,

ВСТАНОВИВ:

1.          У зв`язку з відпусткою суддів Кондратової І.Д. та Стратієнко Л.В, склад судової колегії суду касаційної інстанції змінювався, що підтверджується Витягами з протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 05.08.2019 та 29.08.2019, які наявні в матеріалах справи.

Короткий зміст позовних вимог і заперечень

2.          12.10.2018 до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцьке підприємство з санації полігону" (далі - ТОВ "КПСП"); 2) Кременчуцького комунального автотранспортного підприємства 1628 (далі - КАТП 1628); 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліар Енерджі-Кременчук";         4) Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 20.10.2017 до договору про встановлення земельного сервітуту від 06.10.2011 в редакції від 27.05.2013, яка була укладена між Кременчуцькою міською радою Полтавської області, КАТП 1628, ТОВ "Кліар Енерджі-Кременчук" та ТОВ «КПСП».

3.          Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорюваний правочин суперечить ч. 2 ст. 101 ЗК України та ст. 515 ЦК України. Крім того, внаслідок укладення спірної додаткової угоди № 2 від 20.10.2017 до договору про встановлення земельного сервітуту від 06.10.2011 фактично відбулась заміна сторони у договорі про встановлення земельного сервітуту з ТОВ «КПСП» (учасником якого є позивач) на ТОВ "Кліар Енерджі-Кременчук", тобто має місце відчуження права користування земельною ділянкою. Укладенням такого правочину без згоди загальних зборів ТОВ «КПСП» порушено корпоративні права позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

4.          Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.03.2019 у задоволенні позову відмовлено.

5.          Місцевий суд мотивував свої висновки тим, що позивачем не доведено які саме корпоративні права останнього буде відновлено в результаті задоволення даного позову, враховуючи наявність рішення Кременчуцької міської ради від 09.08.2018 та подальше укладення угоди від 23.08.2018 про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту від 06.10.2011.

6.          Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у справі №917/1258/18 рішення Господарського суду Полтавської області від 06.03.2019 скасовано та постановлено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсною додаткову угоду №2 від 20.10.2017 до договору про встановлення земельного сервітуту від 06.10.2011 в редакції від 27.05.2013, яка була укладена між Кременчуцькою міською радою Полтавської області, КАТП 1628, ТОВ "Кліар Енерджі-Кременчук" та ТОВ "КПСП".

7.          Суд апеляційної інстанції виходив з того, що на підставі додаткової угоди № 2 від 20.10.2017 до договору про встановлення земельного сервітуту від 06.10.2011 відбулось відчуження належного ТОВ «КПСП»  права земельного сервітуту, що суперечить ст. 101 ЗК України; загальними зборами ТОВ «КПСП» не приймалось рішення щодо укладення спірного правочину.

Короткий зміст вимог касаційних скарг  та узагальнення їх доводів

8.          Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, ТОВ "Кліар Енерджі-Кременчук", КАТП 1628, Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулись з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просять постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у справі №917/1258/18 скасувати, а рішення Господарського суду Полтавської області від 06.03.2019 - залишити в силі.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

9.          ТОВ "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" подало відзиви на касаційні скарги, у яких просить постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

10.          06.10.2011 між Кременчуцькою міської радою, КАТП 1628 та ТОВ "КПСП" було укладено договір встановлення земельного сервітуту, відповідно до умов якого ТОВ "КПСП" (набувач) прийняло в тимчасове обмежене оплатне користування майно, у вигляді земельної ділянки площею 936 кв.м, необхідної набувачеві для розміщення об`єкта електроенергетики - блочно-модульної теплоелектростанції, частини газоуловлюючої системи, мобільної компресорної та факельної установки для санації існуючого полігону твердих побутових відходів на території міського звалища на Деївській горі, у відповідності до листа-згоди КАТП 1628 та п. 2 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 20.09.2011 "Про надання згоди на встановлення земельного сервітуту".

11.          Згідно з п. 14 договору право земельного сервітуту встановлено тимчасово строком на п`ять років. 27.05.2013 сторонами договору встановлення земельного сервітуту було укладено додаткову угоду до нього, згідно з умовами якої сторони домовились, що право земельного сервітуту встановлено тимчасово строком на дванадцять років.

12.          20.10.2017 між Кременчуцькою міською радою Полтавської області, КАТП 1628, ТОВ "Кліар Енерджі-Кременчук" та ТОВ "КПСП" була укладена спірна додаткова угода №2 до договору про встановлення земельного сервітуту.
.
13.          Відповідно до умов цієї додаткової угоди преамбула договору про встановлення земельного сервітуту з додатковою угодою до нього від 27.05.2013 замість слів "Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцьке підприємство з санації полігону" читати "Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліар Енерджі-Кременчук".

По всьому тексту договору про встановлення земельного сервітуту в редакції від 27.05.2013 у відповідних до тексту відмінках вид використання земельної ділянки замість слів: "для розміщення об`єкта енергетики - блочно-модульної теплоелектростанції, частини газоуловлюючої системи, мобільної компресорної та факельної установки для санації існуючого полігону твердих побутових відходів" читати: "для розміщення об`єкта електроенергетики - комплексної інженерної (когенераційної) споруди для виробництва електричної енергії з системою збору та утилізації біогазу на полігоні твердих побутових відходів", на підставі внесених змін до відомостей Державного земельного кадастру.

В розділі "Реквізити сторін" внести зміни, а саме замість слів "Набувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцьке підприємство з санації полігону" читати Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліар Енерджі- Кременчук".

14.          Предметом позову є вимога про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 20.10.2017 до договору про встановлення земельного сервітуту від 06.10.2011.

Позиція Верховного Суду

15.          Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наступне.

16.          Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 

17.          Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, а також наявність у позивача порушеного права чи інтересу в результаті укладення спірного правочину.

18.          Частиною 2 статті 101 ЗК України передбачено, що земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам.

19.          Позивач обґрунтовує позовні вимоги, зокрема тим, що договором  від 06.10.2011 в інтересах ТОВ «КПСП» (учасником якого є позивач) був встановлений земельний сервітут, однак з укладенням додаткової угоди №2 відбулась його передача ТОВ «Кліар Енерджі-Кременчук», що є порушенням вище зазначених вимог закону. 

20.          Разом з тим, аналіз норм ГПК України та Закону України «Про господарські товариства» (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення оспорюваної угоди) свідчить про те, що учасник товариства може оспорити договір, вчинений господарським товариством, якщо обґрунтує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

21.          При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст. ст. 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

22.          Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

23.          Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

24.          Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (ст. 167 ГК України).

25.          Корпоративними відносинами є відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

26.          При вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

27.          Так, статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" визначено права учасників товариства:
а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; 
б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; 
в) вийти в установленому порядку з товариства; 
г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів;
д) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом.

Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

28.          Разом з тим, наведені вище доводи позивача в обґрунтування підстав позову жодним чином не ґрунтуються на порушенні саме корпоративних правах позивача як учасника ТОВ «КПСП», а тому безпідставно взяті до уваги судом апеляційної інстанції.

29.          Водночас посилання позивача у позові на укладенням такого правочину без згоди загальних зборів ТОВ «КПСП» стосуються корпоративних прав позивача як учасника товариства.

30.          Однак, під час вирішення даного спору необхідно враховувати наступне.

31.          Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом.

32.          Також відповідно до ч.1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень (ч. 3 ст. 92 ЦК України).

33.           Згідно зі ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

34.          Частиною 1 статті 98 ЦК України передбачено, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства.

35.          Судами встановлено, що відповідно до п. 6.1.3.12 Статуту ТОВ «КПСП» до компетенції загальних зборів учасників належить прийняття рішення про придбання, відчуження та обтяження чи додаткове обтяження нерухомого майна Товариства або прав на таке нерухоме майно.

36.          Водночас відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

37.          Таким чином, суд апеляційної інстанції не врахував, що на підставі оспорюваної додаткової угоди № 2 від 20.10.2017 до договору про встановлення земельного сервітуту від 06.10.2011 в редакції від 27.05.2013 не було відчужено нерухоме майно ТОВ «КПСП» або майнові права на таке нерухоме майно, а фактично мало місце припинення права користування ТОВ «КПСП» чужою земельною ділянкою.

38.          Враховуючи зазначене, вирішення питання щодо укладення оспорюваного правочину не було віднесено до компетенції загальних зборів ТОВ «КПСП», з огляду на що суд першої інстанцій дійшов правомірного висновку про те, що позивачем не доведено порушення його корпоративних права та які саме його корпоративні права і яким чином буде відновлено в результаті визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 20.10.2017 до договору про встановлення земельного сервітуту від 06.10.2011 в редакції від 27.05.2013.

39.          Крім того, спірна додаткова угода була укладена на підставі рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 13.10.2017 «Про внесення змін до рішень органів місцевого самоврядування в м. Кременчуці», яке є чинним та не оспорювалось до суду. 

40.          Однак суд апеляційної інстанції вказаного вище не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для скасування рішення місцевого суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

41.          Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

42.           Згідно зі ст. 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

43.          Таким чином, перевіривши постанову суду апеляційної  інстанції, встановивши, що апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції, яке прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, Верховний Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог касаційних скарг.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліар Енерджі-Кременчук", Кременчуцького комунального автотранспортного підприємства 1628 та Кременчуцької міської ради Полтавської області задовольнити.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у справі №917/1258/18 скасувати, а рішення Господарського суду Полтавської області від 06.03.2019 у справі №917/1258/18 - залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя           О.А. Кролевець

Судді          Н.М. Губенко 

          В.І. Студенець