Постанова
Іменем України
 
14 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 727/10292/16-ц
провадження № 61-29063св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_2 ,
відповідач - виконавчий комітет Чернівецької міської ради,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2017 рокуу складі колегії суддів: Малєєва А. Ю., Ясеновенко Л. В., Матківського Р. Й.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до виконавчого комітету Чернівецької міської ради про зобов`язання вчинити дії.
 
Позов обґрунтований тим, що з травня 2007 року позивач зарахований до штату Апеляційного суду Чернівецької області, а з червня 2007 року перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та станом на час звернення з позовом він та члени його сім`ї не забезпечені житлом, оскільки до цього часу виконавчий комітет Чернівецької міської ради не надав позивачу відповідне службове житло. 
 
Позивач вказував, що оскільки на даний час Кабінет Міністрів України не затвердив порядок забезпечення суддів службовим житлом, а відповідно до статті 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права), відтак до спірних правовідносин слід застосувати Положення про порядок службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, яке затверджене Постановою Ради міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 року №37, виходячи з аналогії закону.
 
ОСОБА_2 просив зобов`язати відповідача надати йому та членам його сім`ї службову тьохкімнатну благоустроєну квартиру в м. Чернівці , що відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково: зобов`язано виконавчий комітет Чернівецької міської ради надати ОСОБА_2 та членам його сім`ї службову благоустроєну квартиру в м. Чернівці, що відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач та члени його сім`ї не забезпечені житлом, то починаючи з 20 червня 2007 року ОСОБА_2 перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у списку осіб, яка мають право на поліпшення житлових умов поза чергою, що свідчить про порушення житлових прав позивача, яке має триваючий характер. Втім, суд не може зобов`язати місцеві органи виконавчої влади надати службову трьохкімнатну благоустроєну квартиру в м. Чернівці, оскільки не відомо чи дійсно в м. Чернівці існує відповідне приміщення як б відповідало встановленим санітарним і технічним вимогам.
 
Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2017 року підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Чернівецької міської ради про зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2017 року визначено апеляційному суду Івано-Франківської області.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2017 року апеляційну скаргу виконавчого комітету Чернівецької міської ради задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
 
Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що при вирішенні питання зобов`язання надання службового житла, суд першої інстанції не встановив чи є у відповідача вільні службові житлові приміщення, чи існує на них облік та черга . Крім цього, позивач за реалізацією свого права на службове житло у визначеному порядку не звертався ні в апеляційний суд, ні до відповідача. Тому висновок про триваюче порушення житлових прав відповідача у частині, яка стосується реалізації права саме на службове житло, матеріалам справи і нормам закону не відповідає, а в матеріалах справи немає жодних доказів того, що відповідач порушив, не визнав або оспорив право позивача на службове житло. 
 
Аргументи учасників справи
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просив оскаржене рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому посилався на те, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що чинним законодавством не передбачене ведення черги щодо осіб, яким може надаватись службове житло. Між сторонами у справі є реальний спір і сторони по різному розуміють порядок надання службового житлі. Крім цього, апеляційним судом зроблені невірні висновки про відсутність доказів того, що відповідач порушив, не визнав або оспорив права позивача на службове житло, оскільки з моменту набрання чинності положеннями статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідач не вживав жодних заходів щодо забезпечення суддів Апеляційного суду Чернівецької області службовим житлом.
 
Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Рух справи
 
У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Апеляційним судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 05 квітня 2007 року ОСОБА_2 обрано безстроково суддею Апеляційного суду Чернівецької області, а наказом голови суду Апеляційного суду Чернівецької області від 30 травня 2007 року зараховано до штату вказаного суду 
 
З червня 2007 року ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку у м. Чернівцях у списку осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою. До складу сім`ї позивача входили п`ять осіб та станом на час розгляду справи позивач та члени його сім`ї не були забезпечені службовим житлом в м. Чернівці, що не заперечувалось сторонами по справі.
 
Відповідно до статті 43 ЖК громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
 
У статті 46 ЖК визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою.
 
У частині першій статті 46 ЖК передбачено надання жилого приміщення поза чергою інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.
 
У постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-390цс15 зроблено висновок, що «згідно з частиною другою статті 46 ЖК поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством. Такий випадок передбачено у частині сьомої статті 44 Закону України «Про статус суддів», якою встановлено що не пізніш як через шість місяців після обрання, зокрема суддя апеляційного суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом за місцезнаходженням суду. Зобов`язуючи виконавчий комітет Житомирської міської ради забезпечити ОСОБА_1 благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку судами не було взято до уваги, що частиною першою статті 46 Житлового кодексу Української РСР передбачено строк для надання поза чергою жилого приміщення виключно для таких категорій громадян: по-перше, інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку особам протягом 2 років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення; по-друге, інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року. Для осіб, обраних на виборну посаду, коли це пов`язано з переїздом в іншу місцевість, чинним законодавством не встановлено строк, у який вони повинні бути забезпечені житлом переважно перед іншими громадянами з таким самим статусом, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. Судом також встановлено, що позивач перебуває у списку на позачергове одержання жилого приміщення за НОМЕР_4. Отже, оскільки статтею 46 ЖК не встановлено строк та переважне право на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків для суддів, призначених на роботу в іншу місцевість, то ОСОБА_1 повинен бути забезпечений житлом в порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла раніше нього, що відповідатиме положенням статті 43 ЖК. За таких обставин суди дійшли помилкового висновку про необхідність зобов`язання відповідача забезпечити позивача благоустроєним житлом у позачерговому порядку з переважним правом на одержання жилого приміщення перед всіма іншими категоріями позачерговиків».
 
За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення апеляційного суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права чи з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржене рішення апеляційного суду без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. І. Крат
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков