ПОСТАНОВА
Іменем України

02 жовтня 2019 року 
Київ
справа №817/1227/18
адміністративне провадження №К/9901/4494/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Радишевської О.Р.,  Уханенка С.А., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу №  817/1227/18
за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
за касаційною скаргою   ОСОБА_1 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року, прийняте в складі: головуючого судді - Друзенко Н.В., 
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді - Затолочного В.С., суддів - Бруновської Н.  В., Матковської З.  М.,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог
1.          02 травня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства (далі - відповідач), в якому просив:
1.1.          Визнати протиправним і скасувати наказ відповідача від 25 квітня 2018 року №  37-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;
1.2.          Поновити позивача на посаді заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства - головного мисливствознавця Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства з 26 квітня 2018 року;
1.3.          Стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 26 квітня 2018 року по дату прийняття судом у цій справі рішення у розмірі 70  000 (сімдесят тисяч) грн.
2.          На обґрунтування позову позивач зазначив, що підставою для його звільнення став перерозподіл функціональних обов`язків, здійснений лише за однією посадою, в ході якого обов`язки, що покладалися на позивача за займаною посадою, були покладені на заступника начальника управління, а займану позивачем посаду виключено із нового штатного розпису посередині року, тому вважає, що скорочення штату і зміни в організації виробництва і праці є протиправними.
3.          Відповідач з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими, указує, що звільнення ОСОБА_1 за наказом №  37-к від 25 квітня 2018 року відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства та без порушення встановлених строків.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4.          19 січня 2017 року ОСОБА_1 переведений на посаду заступника начальника відділу - головного мисливствознавця лісового та мисливського господарства Рівненського обласного управління лісового господарства.
5.          Відповідно до штатного розпису Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства на 2018 рік затверджено штат у кількості 39 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 207  930 грн, з них у відділі лісового та мисливського господарства 7 штатних посад: начальник відділу - 1 штатна посада, заступник начальника відділу - головний мисливствознавець - 1 штатна посада, головний спеціаліст - 5 штатних посад.
6.          16 лютого 2018 року начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства видано наказ №18-к "Про розподіл обов`язків між начальником управління, його першим заступником та заступниками", яким затверджено "Розподіл обов`язків між начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства, першим заступником начальника управління - головним лісничим, заступником начальника управління - головним інженером та заступником начальника Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства", згідно з додатком №  1. 
7.          За змістом додатку №  1 змінено посадові обов`язки заступника начальника управління - ОСОБА_2 та додано до них частково ті, які за попередньою посадовою інструкцією виконував позивач. 
8.          16 лютого 2018 року начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства затверджено посадову інструкцію заступника начальника управління в новій редакції.
9.          Згідно з пунктом 4 наказу №  18-к від 16 лютого 2018 року для підвищення ефективності управління лісовим та мисливським господарством, забезпечення належного виконання обов`язків, покладених згідно з цим розподілом, відділу економіки та внутрішнього аудиту наказано розробити зміни до структури апарату управління щодо реорганізації відділу лісового та мисливського господарства.
10.          16 лютого 2018 року начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства видано наказ № 19-к «Про скорочення посади», яким внесено зміни до штатного розпису управління шляхом виключення посади заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства - головного мисливствознавця (далі - Наказ №  19-к).
11.          Пунктом 2 Наказу №  19-к визначено необхідність попередити ОСОБА_1 про можливе вивільнення його з посади та запропонувати переведення за його згодою на іншу вакантну посаду. Наказ мотивовано перерозподілом функціональних обов`язків та покладання обов`язків з реалізації державної політики в сфері мисливського господарства на посаду заступника начальника управління та видано на підставі статті 43 Закону України «Про державну службу».
12.          16 лютого 2018 року відповідач повідомив позивача про наступне вивільнення з 26 квітня 2018 року та запропонував вакантну посаду головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства у зв`язку з відсутністю рівнозначної посади.
13.          19 лютого 2018 року трьома посадовими особами відповідача складено Акт №  05-257 про те, що 19 лютого 2018 року о 16:15 год. ОСОБА_1 зачитано зміст повідомлення про скорочення посади від 16 лютого 2018 року № 05-243, передано йому один примірник та запропоновано розписатися в отриманні, але позивач відмовився.
14.          Повідомленням № 05-251 від 19 лютого 2018 року відповідач проінформував первинну профспілкову організацію про скорочення посади заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства - головного мисливствознавця з 26 квітня 2018 року. 
15.          Згідно з протоколом засідання комітету первинної профспілкової організації від 28 лютого 2018 року №  3 повідомлення про скорочення посади було взято до відома. В протоколі зафіксовано, що ОСОБА_1 був запрошений, але не був присутній у зв`язку з перебуванням на лікарняному.
16.          04 квітня 2018 відповідач підготував первинній профспілковій організації Подання за № 05-440 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 в разі його відмови від запропонованої посади головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства, до якого долучив копію Наказу №  19-к.
17.          Відповідно до змін до штатного розпису на 2018 рік, затверджених 24 квітня 2018 року, що вводяться в дію з 26 квітня 2018 року, передбачено виключення посади заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства - головного мисливствознавця та введення посади головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства.
18.          24 квітня 2018 року відповідач підготував ОСОБА_1 письмове повідомлення за № 05-532 про наявність вакантних посад, в якому вказав, що на даний момент рівноцінна вакантна посада відсутня, проте наявна вакантна посада головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства, яка пропонується для його подальшого працевлаштування.
19.          У період з 16 лютого 2018 року по 25 квітня 2018 року в Рівненському обласному управлінні лісового та мисливського господарства були вакантними такі посади: у Відділі лісового та мисливського господарства - дві посади головного спеціаліста, у Відділі охорони та захисту лісу - одна посада головного спеціаліста.
20.          Від запропонованої для працевлаштування посади позивач відмовився.
21.          26 квітня 2018 року начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства затверджено посадову інструкцію заступника начальника управління в новій редакції, згідно з якою до кола посадових обов`язків заступника начальника управління (посаду, яку станом на 26 квітня 2018 обіймає ОСОБА_2 ) включено, в тому числі, і всі ті обов`язки, які раніше були віднесені до кола обов`язків заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства (посада, яку обіймав ОСОБА_1 ).
22.          Згода профкому на звільнення оформлена протоколом засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації №  4 від 25 квітня 2018  року.
23.          25 квітня 2018 року наказом № 37-к ОСОБА_1 - заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства головного мисливствознавця Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства 25 квітня 2018 року звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату державних службовців за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».
ІІІ.  Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
24.          Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018  року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
25.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що дії відповідача вчиненні в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно. Звільнення позивача здійснено на підставах, визначених Законом України "Про державну службу" №  889-VIIІ від 10 грудня 2015 року, з дотриманням процедури, установленої трудовим законодавством.

ІV. Касаційне оскарження
26.          Не погодившись із рішенням суду першої інстанції та постановою апеляційного суду, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 15  лютого 2019 року.
27.          У касаційній скарзі позивач посилається на помилкову оцінку, надану судами встановленим обставинам справи, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати цю справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
28.          На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач указує, що фактично скорочення штату не відбулося, оскільки змін в організації виробництва і праці не було. Позивач також обґрунтовує протиправність Наказу №  19-к і зазначає, що фактично його посада була збережена. Крім того, за доводами позивача, йому не було запропоновано всіх вакантних посад, а лише одна з двох вакантних у відповідному відділі.
29.          Відповідачем до Верховного Суду подано відзив на касаційну скаргу, в якому він спростовує її доводи, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
30.          Ухвалою Верховний Суд від 19 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано із Рівненського окружного адміністративного суду справу №  817/1227/18 (суддя-доповідач Стрелець Т.  Г.).
31.          06 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 05 червня 2019 року № 627/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючий суддя - Шевцова Н.  В., судді - Радишевська О.  Р., Уханенко С.  А.

V.  Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
32.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
33.          Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
34.          Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (наводиться в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 889-VIII).
35.          За змістом частини першої статті 83 Закону №  889-VIII до підстав для припинення державної служби належить припинення за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87 цього Закону) та незгода державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону).
36.          Відповідно до статті 43 Закону № 889-VIII підставою для зміни істотних умов державної служби, зокрема, є скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.
37.          Пункт 1 частини першої статті 87 цього ж Закону серед підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення встановлює таку: скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.
38.          Частиною третьою цієї ж статті визначено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.
38.1.          Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.
38.2.          Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.
39.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
40.          Частиною другою статті 40 КЗпП України установлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
41.          За правилами частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
41.1.          При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
41.2.          Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.
42.          Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06  листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
43.          Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої, третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.
44.          Згідно з частинами першою, другою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
44.1.          При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

VІ. Позиція Верховного Суду
45.          Перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
46.          Переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.
47.          У постанові від 17 лютого 2015 року №  21-8а15 Верховний Суд України висловив правову позицію, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.
48.          Отже, до спірних правовідносин застосовуються норми Закону №889-VIII, які мають пріоритет над положеннями трудового законодавства. Норми КЗпП України визначають виключно процедуру вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, у частині, що не врегульована цим Законом.
49.          Матеріалами справи підтверджено, що внаслідок прийняття Наказу №  19-к відбулося скорочення штату, а саме виключення із штатного розпису посади, яку обіймав позивач.
50.          Посилання позивача у касаційній скарзі на те, що фактично не відбулося змін в організації виробництва і праці є безпідставними, виходячи з такого.
51.          Положення статті 43 Закону № 889-VIII визначають загальні підстави для зміни істотних умов державної служби, зокрема, скорочення штату працівників у зв`язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.
52.          Змістом статті 83 Закону № 889-VIIІ визначено підстави припинення держаної служби, серед них, звільнення за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону) та у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону).
53.          Судами попередніх інстанцій установлено, що у цій справі мало місце не тільки скорочення посади, яку обіймав позивач, але й перерозподіл функціональних обов`язків, здійснений у зв`язку із виведенням посади заступника начальника відділу лісового та мисливського господарства - головного мисливствознавця Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства зі штатного розпису, що свідчить про зміну істотних умов державної служби.
54.          Про зміну істотних умов служби, що підтверджено судами першої та апеляційної інстанцій, позивача було повідомлено не пізніше як за 60 календарних днів до такої зміни, отже відповідачем забезпечено дотримання гарантій, наданих державному службовцю у зв`язку зі зміною істотних умов державної служби.
55.          Верховний Суд вважає помилковими доводи касаційної скарги позивача щодо необхідності його звільнення на підставі статті 43 Закону № 889-VIIІ, оскільки цією нормою визначено перелік обставин, з настанням яких пов`язана зміна істотних умов державної служби, звільнення ж за ініціативою роботодавця врегульовано статтею 87 Закону № 889-VIIІ.
56.          Доводи касаційної скарги щодо протиправності Наказу №  19-к, та безпідставності скорочення його посади, є необґрунтованими, оскільки судами попередніх інстанцій підтверджено, що у спірних правовідносинах на виконання цього наказу відбулася зміна істотних умов державної служби, а правомірність Наказу №  19-к не є предметом судового розгляду у цій справі.
57.          Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо належного виконання відповідачем обов`язку запропонувати працівнику при вивільненні всі вакантні посади, оскільки позивачу була запропонована одна з двох однакових посад (головного спеціаліста), які були вакантними у Відділі лісового та мисливського господарства. Третя посада, яка була вакантною у Відділі охорони та захисту лісу, також пропонувалася позивачеві, однак від неї він відмовився через те, що вона не пов`язана зі сферою мисливствознавства, тобто не відповідає його кваліфікації біолога.
58.          Решта доводів касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях судів першої і апеляційної інстанцій, і не доводить порушення ними норм матеріального або процесуального права.
59.          Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
60.          За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

VIІ. Судові витрати

61.          З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.  Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року в справі №  817/1227/18 залишити без змін.

3.  Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      Н.  В.  Шевцова

Судді:                                                                                                    О.  Р.  Радишевська

                                                                                                    С.  А.  Уханенко