Постанова
Іменем України
 
17 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 551/182/16-ц
провадження № 61-21089св18
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Калараша А. А. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач  - ОСОБА_2 ,
відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»,
 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області  від 25 жовтня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Колоса Ю. А., та  ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 12 грудня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів Обідіної О. І., Бутенко С. Б., Пікуля В. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

 
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
У березні 2016 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив залучити до участі в справі в якості відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (в подальшому - ТДВ «СТ «Домінанта»).
Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ТОВ «СТ «Домінанта» ( а.с.42).
З урахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 20 липня 2015 року о 14 годині 05 хвилин на 78 км. автодороги Лубни-Миргород-Опішня сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль «Hunday i30», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».
У липні 2015 року позивач подав до ТДВ «СТ «Домінанта» заяву про виплату страхового відшкодування, проте, на день подання позовної заяви до суду страхове відшкодування не було виплачено.
Позивач вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний йому автомобіль «Hunday i30» державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав технічні пошкодження, а вартість матеріальних збитків, які були спричинені позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 40 682 грн, з яких  30 682 грн - вартість відновлювального ремонту та 10 000 грн - втрата товарної вартості.
Окрім матеріальної шкодипозивачу завдано і моральну шкоду, яку він  оцінював у 5 000 гривень.  
Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачостаточно просив суд стягнути на свою користь з ТДВ «СТ «Домінанта» 35 558,21 грн на відшкодування матеріальної шкоди та з ОСОБА_2 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.Також просив стягнути з відповідачів солідарно витрати на проведення судової авто-товарознавчої експертизи у розмірі 1250 грн та судовий збір.
 Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій 
Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області  від 25 жовтня 2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 12 грудня 2016 року рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2016 року залишено без змін.
Рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що позивачем не надано належних доказів щодо розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню зі страхової компанії, оскільки відсутні оригінали таких документів, зокрема, акт виконаних робіт, а при проведенні автотоварознавчої експертизи експертом було використано копію вказаного акту, яка не є належним доказом. При цьому, суд погодився з доводами позивача щодо спричинення йому моральної шкоди в розмірі                  1 000 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
Скаржник просив суд скасувати оскаржувані  судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
У січні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Шишацького районного суду Полтавської області  від 25 жовтня 2016 року та  ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 12 грудня 2016 року.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                                   № 551/182/16-ц з Шишацького районного суду Полтавської області. 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У  квітні 2018 року справу № 551/182/16-ц передано до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що  судами неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки доказам, зокрема не взято до уваги висновок експерта, який ні ким не спростовано.
Скаржнику незрозуміла позиція суду про задоволення моральної шкоди у розмірі лише 1 000 гривень.
Суд апеляційної інстанції проігнорував доводи апеляційної скарги відносно стягнення з відповідача витрат за проведення експертизи, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів про її сплату.
Доводи касаційної скарги аналогічні доводам апеляційної скарги.
 
Відповідачі наданим їм правом на подачу відзиву не скористались.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що 20 липня 2015 року на 78 км. автодороги Лубни-Миргород-Опішня сталася ДТП за участю автомобіля «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керування ОСОБА_2 та автомобіля «Нunday I 30», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням   ОСОБА_1 
Постановою Шишацького районного суду Полтавської області від                     23 липня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого стаття 124 КУпАП. Даною постановою було встановлено, що зіткнення відбулось в результаті порушення ОСОБА_2 п.10.1 Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 є власником автомобіля «Hunday i30» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Автомобіль «Daewoo Nubira», державний номерний знак НОМЕР_3 , був застрахований відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4103949 від 27 квітня 2015 року в ТДВ «СТ «Домінанта» строком до                 27 квітня 2016 року включно.
Страхове товариство «Домінанта» визнало дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та на підставі Протоколу огляду транспортного засобу ТОВ «Експертум - АВЕ» було складено Звіт про вартість матеріального збитку №13452 від 18 серпня 2015 року, яким визначено розмір матеріальних збитків, без врахування ПДВ, у розмірі 10 625,87 грн.
ТДВ «СТ «Домінанта»   29 вересня 2015 року та 18 листопада 2015 року  виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 9 625,87 грн.  Встановлений факт не заперечується позивачем.
 
Згідно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТС від                     30 травня 2016 року №050516, складеного судовим експертом Конопльовим С.К., ринкова вартість автомобіля «Hunday i30» державний номерний знак               НОМЕР_1    станом на 20 липня 2015 року, виходячи з наданих матеріалів, становить 209 498, 40 грн; вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди                20 липня 2015 року, виходячи з наданих матеріалів, станом на 14 серпня 2015 року складає 34 558, 21 грн; вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 20 липня  2015 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників визначена, виходячи з наданих матеріалів, станом на                 14 серпня 2015 року складає 22 249, 43  грн;  величина втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля «Hunday i30» державний номерний знак НОМЕР_1 пошкодженого внаслідок ДТП 20 липня 2015 року не визначалася; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hunday i30» державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП яка сталася 20 липня 2015 року, з технічної точки зору, виходячи з наданих матеріалів та з цін  на час ремонту, становить 22 249, 43 грн ( у тому числі ПДВ на запасні частини - 1 678, 47 грн) ( а.с.63-91).
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Доводи касаційної скарги відносно того, що  судами неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки доказам, зокрема,
судами не взято до уваги висновок експерта, який ні ким не спростовано, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
 
Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
Відповідно до статті 212 ЦПК України ( у редакції, діючій до 15 грудня 2017 року) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх 
сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
 
Відповідно до частини 6, 7  статті 147 ЦПК України ( у редакції, діючій до 15 грудня 2017 року) висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі.
 
Судами встановлено, що розмір відшкодування встановлений Звітом від 18 серпня 2015 року №13452 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hunday i30» державний номерний знак НОМЕР_1 . Огляд  пошкодженого транспортного засобу проводився в присутності позивача, а сам Звіт №13452 від 18 серпня 2015 року було  складено та проведено представником ТОВ «Експертум - АВЕ» у відповідності з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України та Фонду Державного Майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року.
Розмір майнової шкоди визначений страховиком у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суб`єкт оціночної діяльності має чинний сертифікат №313/15 від 10 квітня 2015 року, оцінювач який проводив оцінку, має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №8393 від 07 липня 2012 року та стаж експертної роботи з 2012 року.
Оцінка розміру матеріальної шкоди проведена представником ТОВ «Експертум - АВЕ» безпосередньо після спричинення матеріальної шкоди.
Розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, визначений у висновку спеціаліста - автотоварознавця виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля, яка складається у тому числі з вартості ремонтно-відновлювальних робіт, вартості використаних  під час ремонту матеріалів, вартості складових, які підлягають заміні під час ремонту.
Судами встановлено, що позивачем не надано жодних доказів, які б давали підстави ставити під сумнів об`єктивність, повноту та правомірність Звіту про вартість матеріального збитку від 18 серпня 2015 року №13452, виконаного представником ТОВ «Експертум - АВЕ». 
Так, суди дійшли до правильного висновку, що Звіт про вартість матеріального збитку від 18 серпня 2015 року №13452 є  законним та обґрунтованим, оскільки він ґрунтується на технічному огляді автомобіля, проведеному безпосередньо після спричинення шкоди, необхідні розрахунки проведені на підставі спеціальної літератури та нормативних актів і позивачем не оспорювалась достовірність проведених розрахунків.
 
Таким чином, судами при встановленні розміру  завданої позивачу  матеріальної шкоди   в результаті ДТП, правильно було покладено в основу судових рішень Звіт про вартість матеріального збитку №13452 від 18 серпня 2015 року, складений ТОВ «Експертум - АВЕ»  на підставі Протоколу огляду транспортного засобу, яким встановлено  розмір збитків  спричинених ДТП ОСОБА_1 ,без врахування ПДВ, 10 625,87 грн.
 
Стосовно того, що судами було піддано критичній оцінці та сумніву, та як наслідок не прийнято до уваги Висновок експерта від 30 травня 2016 року   № 050516, як такий, що складений на підставі недопустимих доказів, зокрема на  підставі незасвідченій оригіналу копії акту виконання робіт ФОП ОСОБА_3   від 14 серпня 2015 року № PH-ZN 00008, не може бути підставою для скасування  законного та обгрунтованого  судового рішення, оскільки суди керуючись статтями 147,  212 ЦПК України ( в редакції, діючій до 15 грудня 2017 року) не погоджуючись з висновком експерта, обґрунтовано мотивували свою незгоду тим, що основною підставою визначення розміру  матеріальної шкоди судами було взято до уваги Звіт про вартість матеріального збитку №13452 від 18 серпня 2015 року,  який не визнавався недійсним, відповідно суди не мали підстав сумніватись в його об`єктивності, повноті та правомірності, а тому потреби у новому висновку експерта            № 050516 про визначення майнової шкоди не було.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судами вже було надано правову оцінку Висновку експерта № 050516, а тому доводи касаційної скарги, які стосуються правильності  оцінки висновку експерта  зводяться до переоцінки доказів, що не входить до компетенції  Верховного Суду.
Стосовно доводу касаційної скарги відносно того, що скаржнику незрозуміла позиція суду про задоволення моральної шкоди у розмірі лише 1 000 гривень, колегія суддів  зазначає наступне .
 
Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Частина 2 вказаної статті передбачає, що моральна шкода, крім іншого полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.
В обґрунтування розміру завданої моральної шкоди  у 5 000 грн, позивач посилався на те, що у зв`язку з ДТП та пошкодженням автомобіля він зазнав душевних страждань, шоку та  переляку.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано визначив відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн, оскільки врахував обставини справи та характер і тривалість моральних страждань позивача.
 
Доводи касаційної скарги відносно того, що суд апеляційної інстанції проігнорував доводи апеляційної скарги відносно стягнення з відповідача витрат за проведення експертизи, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів про її сплату, не заслуговують на увагу, оскільки копія квитанції від 27 травня 2016 року № 0.0.559399531.1 про оплату проведення судової автотоварознавчої  експертизи, яка не посвідчена у визначеному законом порядку,  в порушення  статей 59, 64 ЦПК України (у редакції, діючій до 15 грудня 2017 року)   є неналежним доказом такої оплати, тому підстав для стягнення такої суми у суду не було (а.с.97).
 
Таким чином, судами першої та апеляційної інстанції дотримано порядок  оцінки доказів, передбачений статтею 212 ЦПК України (у редакції, діючій до 15 грудня 2017 року) на підставі чого було прийнято законні та обґрунтовані  судові рішення.
З огляду на вищевикладене, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шишацького районного суду Полтавської області  від 25 жовтня 2016 року та  ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                             А. А. Калараш 
 
                                                                                     С. Ю. Мартєв
 
                                                                                     С. П. Штелик