Постанова
Іменем України
 
18 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 200/4202/14-ц

провадження № 61-1918св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,
заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Постійно діючий міжрегіональний Суд при Асоціації «Українська третейська організація підприємств та фінансових установ» у складі третейської судді Карчагіна Сергія Володимировича,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3, подану адвокатом Тарянік Кирилом Олексійовичем, на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року у складі судді Женеску Е. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2019 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П.,Свистунової О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ:
 
Короткий зміст позовних вимог:
 
У березні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект»), заінтересовані особи: ОСОБА_1, 
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Постійно діючий міжрегіональний Суд при Асоціації «Українська третейська організація підприємств та фінансових установ» у складі третейського судді Карчагіна С. В., звернулось до суду із заявою про скасування рішення міжрегіонального третейського суду від 01 липня 
2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - 
ОСОБА_3, про визнання шлюбного договору подружжя в частині надання утримання (виплата аліментів) на дитину дійсним та стягнення коштів.
 
Заява мотивована тим, що вказаним рішенням третейського суду визнано дійсним шлюбний договір подружжя від 19 квітня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в частині надання утримання (виплата аліментів) на дитину без наступної його нотаріальної реєстрації. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 1 300 000,00 грн на утримання дитини за шлюбним договором. 
 
Вказане рішення третейського суду порушує інтереси ТОВ «Кей-Колект», як кредитора ОСОБА_1 та ОСОБА_3, справа витікає із сімейних правовідносин, отже не підвідомча третейському суду, тому ТОВ «Кей-Колект» просило задовольнити їх заяву.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
 
Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська 
від 25 липня 2014 року у задоволенні заяви відмовлено.
 
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 
2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» задоволено частково.
 
Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 25 липня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська 
від 18 квітня 2018 року заяву задоволено.
 
Рішення постійно діючого міжрегіонального Суду при Асоціації «Українська третейська організація підприємств та фінансових установ» від 01 липня 
2010 року скасовано.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (стягнення аліментів) виник із сімейних правовідносин, а 
ТОВ «Кей-Колект» не брало участі у справі під час вирішення спору у третейському суді, а спір вирішений третейським судом, стосується їх прав та інтересів.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.
 
Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська 
від 18 квітня 2018 року залишено без змін.
 
Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_3, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:
 
18 січня 2019 року представник ОСОБА_3 - адвокат Тарянік К.О. через засоби поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.
 
Доводи інших учасників справи:
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Рух касаційної скарги:
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська.
 
10 квітня 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
11 квітня 2019 року матеріали цивільної справи передано судді-доповідачу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ: 
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких мотивів.
 
Оцінка аргументів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій:
 
У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 29 лютого 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (найменування змінено на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), правонаступником якого в цей час є ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту 
№ 11307914000, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 43 480,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених Договором, з терміном повернення не пізніше 27 лютого 
2015 року.
 
22 травня 2008 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою збільшено суму кредиту до 138 480,00 доларів США та, відповідно, змінено графік погашення кредиту.
 
02 лютого 2009 року та 24 грудня 2009 року між тими ж сторонами укладено додаткові угоди № 2 і № 3 до кредитного договору, відповідно з якими змінювався графік погашення кредиту.
 
Фактично банком було надано, а позичальником - ОСОБА_1 отримано 137 444,00 доларів США.
 
Рішенням Постійно діючого міжрегіонального Суду при Асоціації «Українська третейська організація підприємств та фінансових установ» 
від 01 липня 2010 року у складі третейського судді Карчагіна С. В. задоволено позов ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про визнання шлюбного договору подружжя в частині надання утримання (виплата аліментів) на дитину - ОСОБА_2, 
ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсним та стягнення коштів. Визнано дійсним шлюбний договір подружжя від 19 квітня 2007 в частині надання утримання (виплата аліментів) на дитину - ОСОБА_2, 
ІНФОРМАЦІЯ_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без наступної його нотаріальної реєстрації. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1 300 000,00 грн на утримання дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (аліменти) за шлюбним договором подружжя в частині надання утримання (виплата аліментів) на дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
 
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області 
від 07 травня 2012 року, яке набрало законної сили, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 23 лютого 2011 року становить 1 014 046,74 грн та судові витрати.
 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 
2014 року визнано грошові вимоги ТОВ «Кей-Колект» до ФОП ОСОБА_1 в сумі 1 014 046,74 грн, які віднесено до третьої черги задоволення вимог кредиторів.
 
Таким чином, наведене свідчить, що вирішений третейським судом спір, стосується прав і охоронюваних законом інтересів ТОВ «Кей-Колект», як кредитора.
 
За правилами частини першої статті 389-1 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з даною заявою) сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.
 
У пункті 4 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення третейським судом) визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
 
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
 
У статті 2 Закону України «Про третейські суди» » (в редакції, чинній на момент прийняття рішення третейським судом) передбачено, що: третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.
 
Відповідно до статті 3 Закону України «Про третейські суди» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення третейським судом) завданням третейського суду є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону.
 
Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
 
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
 
Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням третейського суду є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб. По своїй суті ініціювання третейського розгляду не для захисту є недопустимим. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання третейського розгляду не для захисту прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу чи створення переваг в процедурі банкрутства.
 
Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з підстав, зокрема, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі (пункт 5 частини третьої статті 51 Закону України «Про третейські суди», в редакції, чинній на момент прийняття рішення третейським судом). 
 
За таких обставин, встановивши, що рішення третейського судустосується прав та інтересів ТОВ «Кей-Колект», суди зробили обґрунтований висновок про скасування рішення третейського суду.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Щодо доводів касаційної скарги:
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального та процесуального права, і зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану адвокатом Тарянік Кирилом Олексійовичем, залишити без задоволення.
 
Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська 
від 18 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 08 січня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | Н. О. Антоненко
| В. М. Коротун
| В. І. Крат
| В. П. Курило