Постанова 
Іменем  України
11 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 412/8961/12
провадження № 61-33925св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Базис»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року у складі судді Лаченкової О. В.,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
У липні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Базис» (далі - ПАТ «АКБ «Базис») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «Базис» заборгованість за кредитним договором у розмірі 951 035,09 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У зв`язку з реєстрацією шлюбу 07 жовтня 2014 року прізвище відповідача змінено на ОСОБА_1 (а.с.73).
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2012 року.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2012 року відмовлено, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2012 року залишено без розгляду.
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду із апеляційною скаргою на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2012 року.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику.
Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що заявником порушено порядок оскарження заочного рішення, який встановлений статтями 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час постановлення ухвали (далі - ЦПК України 2004 року). 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції залишив заочне рішення без змін, а заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, а тому апеляційна скарга подана не передчасно, як про це помилково вказав апеляційний суд, а у строки та в порядку, визначеному ЦПК України.
Заперечення на касаційну скаргу не надходили.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній цивільній справі.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У червні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2012 року позов ПАТ «АКБ «Базис» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (прізвище у подальшому змінено на ОСОБА_1 ) на користь ПАТ «АКБ «Базис» заборгованість за кредитним договором у розмірі 951 035,09 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, 28 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2017 року у задоволенні заяви про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення відмовлено, заяву про перегляд заочного рішенняЖовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2012 року залишено без розгляду.
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 пропустила строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, підстав для поновлення строку не має, оскільки відсутні поважні причини для такого поновлення.
Відповідно до статті 228 ЦПК України 2004 року заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Згідно з положеннями статей 231, 232 ЦПК України 2004 року оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та у випадку ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє у прийнятті апеляційної скарги.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ у апеляційному порядку» роз`яснено, що вирішуючи питання про можливість апеляційного оскарження в загальному порядку рішення, яке визначене судом як заочне, судам необхідно враховувати, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є чинними та обов`язковими до виконання на всій території України, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Тому особи, які оскаржують таке рішення, мають враховувати, що рішення, яке визначене судом як заочне, повинне оскаржуватись у порядку, встановленому для оскарження заочних рішень.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалене рішення суду першої інстанції від 24 вересня 2012 року визначено судом як заочне. Відповідач ОСОБА_1 скористалась правом оскарження рішення, в порядку, встановленому для оскарження заочного рішення та подала до суду першої інстанції відповідну заяву. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 24 вересня 2012 року залишено без розгляду з підстав пропуску процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд заочного рішення.
Заявник вказану ухвалу в апеляційному порядку не оскаржила, натомість оскаржила в такому порядку саме заочне рішення.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції встановивши, що місцевим судом ухвалено заочне рішення, яке не було переглянуто в установленому законом порядку, правильно виходив з того, що чинним процесуальним законом визначено спеціальний порядок перегляду заочного рішення і такий проводиться саме судом, що ухвалив заочне рішення, і лише у разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення, таке рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення заявником норм права та колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки відповідачем було порушено порядок оскарження заочного рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права. Отже, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки відсутні підстави для скасування судового рішення.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                             В. В. Яремко
                                                                                                                         А. С. Олійник
                                                                                                                        С. О. Погрібний