Постанова
Іменем України
09 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 304/515/17
провадження № 61-7702св18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Олійник А. С. (суддя—доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач–Квартирно—експлуатаційний відділ м. Мукачеве Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Кондора Р. Ю., Куштана Б. П., Готри Т. Ю.  
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до               Квартирно—експлуатаційного відділу м. Мукачеве Західного територіального квартирно—експлуатаційного управління Міністерства оборони України             (далі – КЕВ м. Мукачеве) про зобов`язання надати житло.
Позов обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером Міністерства оборони України, звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 03 грудня 2013 року № 844. 
Із 1992 року він перебуває на квартирному обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) як особа, яка потребує поліпшення житлових умов і перебуває у позачерговому списку на забезпечення житловою площею, якою за період служби він не забезпечений. Право на позачергове одержання житлового приміщення він набув внаслідок отримання 03 березня 2014 року статусу інваліда війни.
10 листопада 2014 року рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 (протокол № 10) позивача та членів його сім`ї включено у списки осіб, які мають право на позачергове отримання житла. Всупереч вимогам пункту 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»  (далі – Закон) позивач понад два роки не забезпечується житлом, проте іншим особам житло виділялося. 
Протягом 25 років перебування у черзі на отримання квартири у сім`ї позивача відбулися істотні зміни. Він звернувся до житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 для внесення змін до особової справи. 24 квітня 2017 року позивача та шістьох членів його сім`ї включено у списки осіб, які мають право на позачергове одержання житла (протокол № 29). Позивачу та членам його сім`ї належить загальна житлова площа з розрахунку сім осіб х 21 кв. АДРЕСА_1 за прийняття рішення про забезпечення позивача та членів його сім`ї житлом є КЕВ м. Мукачеве.
Просив зобов`язати КЕВ м. Мукачеве надати йому благоустроєне житло у виді окремої ізольованої квартири у м. Ужгороді на сім`ю у складі семи осіб із розрахунку 157 кв. м на сім`ю.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2017 року позов задоволено. Зобов`язано КЕВ м. Мукачеве надати ОСОБА_1 благоустроєне житло у виді окремої ізольованої квартири у м. Ужгород Закарпатської області на сім`ю у складі семи осіб, із розрахунку 157 кв. м. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, а тому має право на позачергове отримання житлового приміщення.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року апеляційну скаргу КЕВ м. Мукачеве задоволено, рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2017 року скасовано, в позові ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтовано тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норм матеріального права, порушив норми процесуального права.
Апеляційний суд, скасовуючи рішення першої інстанції, посилався на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 30 червня 2015 року (справа № 21-682а15), від 07 липня 2015 року (справа № 21-822а15), згідно з яким передумовою для виникнення обов`язку щодо реалізації права військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей на забезпечення житловим приміщенням є наявність житлової площі та наближення черги за списком на одержання такого житла, оскільки в іншому випадку буде порушуватись конституційне право на житло інших громадян, що перебувають на обліку і також потребують поліпшення житлових умов. Отже, відповідна особа має бути забезпечена житлом у порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла, раніше.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Рух справи у суді касаційної інстанції 
20 лютого 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі.
Аргументи учасників  справи 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Суд апеляційної інстанції не проаналізував норми спеціального Закону, яким гарантовано позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок житлової площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. 
Згідно із пунктом 18 частини першої статті 13 Закону особи, зазначені у цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій) права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством СРСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни; нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.
Він є інвалідом війни, а тому має окремий статус від статусу ветерана військової служби, якому гарантований державою більш вагомий соціальний захист, ніж особі зі статусом ветерана війни, про що зазначено апеляційним судом в оскаржуваному рішенні.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах України у період із 01 серпня 1987 року до 03 грудня 2013 року.
03 грудня 2013 року наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» частини шостої статті 26 Закону України«Про військовий обов'язок і військову службу».
Згідно з витягом із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №10 від 22 січня 2014 року підполковник ОСОБА_1 постійним або службовим житлом не забезпечувався.
03 березня 2014 року за результатами огляду Медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із травмою пов`язаною із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджено відповідною довідкою № 462479 від 03 березня 2014 року.
Відповідно до витягу з протоколу № 10 засідання житлової комісії Закарпатського ОВК від 10 листопада 2014 року у зв`язку із отриманням інвалідності, на підставі заяви, посвідчення інваліда війни ОСОБА_1 зі складом сім`ї включено до списку військовослужбовців, які мають право на позачергове одержання житлових приміщень з 10 листопада 2014 року на підставі пункту 4.2 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737  у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі—Інструкція). 
Згідно з довідкою № 3922 від 16 грудня 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , виданої підполковнику ОСОБА_1 , на його утриманні перебуває сім`я у складі дружини – ОСОБА_2 , дочки - ОСОБА_3 , сина - ОСОБА_1 , онука  - ОСОБА_4 , онуки - ОСОБА_5 , матері -   ОСОБА_6 .
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації від 15 березня 2017 року, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни — інвалідів війни.
Згідно з витягом з протоколу № 29 засідання житлової комісії Закарпатського ОВК від 24 квітня 2017 року підполковника запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї включено до списку військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , які потребують поліпшення житлових умов та на підставі пункту 14 частини першої статті 12 Закону зазначених осіб включено до списку військовослужбовців, які мають право на позачергове отримання житлових приміщень та перебувають на обліку в Закарпатському ОВК з 10 листопада 2014 року.
Відповідно до списку черг військовослужбовців Ужгородського гарнізону, які перебувають на квартирному обліку як такі, що потребують покращення житлових умов, станом на 01 липня 2017 року зафіксовано, що ОСОБА_1 у загальній черзі перебуває з 29 вересня 1992 року і на час складання списку перебуває у цій черзі під № 8, у списках для отримання житла на пільгових засадах (у першу чергу та позачергово) не перебуває; у списку осіб, які перебувають на квартирному обліку як такі, що мають право на позачергове отримання житла, з часу, який передує даті прийняття першого рішення про включення ОСОБА_1 до числа осіб, які мають таке право (10 листопада 2014 року), є 16 осіб: ОСОБА_7 (з 17 березня 1998 року), ОСОБА_8 (з 14 серпня 1998 року), ОСОБА_9 (з 27 квітня 2001 року), ОСОБА_10 (з 05 травня 2004 року), ОСОБА_11 (з 20 травня 2006 року), ОСОБА_12 (з 30 березня 2007 року), ОСОБА_13 (з 31 серпня 2007 року), ОСОБА_14 (з 19 грудня 2007 року), ОСОБА_15 (з 21 січня 2008 року), ОСОБА_16 (з 01 лютого 2008 року), ОСОБА_17 (з 01 лютого 2008 року), ОСОБА_18 (з 01 квітня 2008 року), ОСОБА_19 (з 25 червня 2008 року), ОСОБА_20 (з 27 січня 2012 року), ОСОБА_21 (з 31 травня 2012 року) і  ОСОБА_22 (з 23 січня 2013 року).
Рішення житлової комісії Закарпатського ОВК від 24 квітня 2017 року отримане відповідачем після складання вказаного вище списку. 
У справі не наведено причин відсутності ОСОБА_1 у списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла, відповідно до рішення житлової комісії  від 10 листопада 2014 року.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Стаття 47 Конституції України декларує право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону (частина друга статті 47 Конституції України).
Однією із гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК Української РСР), відповідно до якої громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (квартиру) у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (квартирах), забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах (стаття 33 ЖК Української РСР).
Згідно із частинами першою та третьою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК України та іншими нормативно-правовими актами; особам, звільненим з військової служби і визнаним інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, або захворювання, одержаного під час проходження військової служби, жилі приміщення в населених пунктах, обраних ними для проживання з урахуванням встановленого порядку, надаються позачергово за рахунок військових формувань або органів виконавчої влади, в яких вони перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Інвалідам війни та прирівняним до них особам, відповідно до пункту 18  частини першої статті 13 Закону надаються такі пільги: позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
Статтею 43 ЖК Української PCP передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються у порядку черговості.
Згідно із статтею 46 ЖК Української РСР поза чергою жиле приміщення надається: інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових   дій   на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями поза черговиків.
Відповідно до частини другої статті 66 ЖК Української РСР норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу.
Пунктом 2.12 Інструкції визначено, що під час набуття військовослужбовцем, особою, звільненою з військової служби, або членом їх сімей права на пільги позачергового чи першочергового отримання жилого приміщення вони подають рапорт (заяву) через нетаємне діловодство військової частини представнику житлової комісії військової частини про внесення змін до облікової справи.
Відповідно до 4.1 Інструкції особи, звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у Збройних Силах України, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, або списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень).
Згідно із пунктом 4. 4. Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішенням КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією. Список розподілу жилої площі для постійного проживання розробляється КЕВ (КЕЧ) району відповідно до загальної та пільгових черг гарнізону. 
Отже, зазначеними вище нормами матеріального права визначено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішенням КЕВ (КЕЧ) району у порядку встановленому чинним законодавством.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів про порушення відповідачем визначеного чинним законодавством порядку забезпечення військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби жилими приміщеннями для постійного проживання.
Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що забезпечення позивача житлом можливе лише згідно з чергою з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Позивачем не надано суду доказів про переважне право на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у цьому списку передують позивачу.
Посилання ОСОБА_1 на Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій) є необґрунтованими, оскільки його право на поліпшення житлових умов у встановленому законодавством порядку не скасоване, а встановлення порядку черговості отримання житла між особами, які мають однаковий статус у правовідносинах, не є обмеженням прав.  
Апеляційним судом надано належну оцінку доказам у справі, а саме: списку осіб, що мають право на позачергове поліпшення житлових умов, тобто осіб, які мають такий самий статус як і ОСОБА_1 , а тому доводи позивача, що він має більш вагомий соціальний статус, ніж вказані апеляційним судом особи, є необґрунтованим, ним не наведено доводів, що він має переважне право на поліпшення житлових умов стосовно осіб, які  перебувають у черзі перед ним. 
Висновки суду апеляційної інстанції про необхідність дотримання правил черговості при отриманні житла відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, викладених у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року у справі № 21-682а15, Верховного Суду від 07 лютого 2018  року у справі № 438/1500/15-ц.
Із урахуванням підстав та змісту позову, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.
Інші доводи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги, яким суд апеляційної інстанції надав оцінку та виклав висновки щодо застосування норм матеріального права з урахуванням встановлених обставин справи.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, зводяться до незгоди із судовим рішенням та переоцінки доказів у справі, а встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права є необгрунтованими.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподіл  судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          А. С. Олійник
С. О. Погрібний 
В. В. Яремко