Постанова 
Іменем України
 
04 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 676/1570/17
провадження № 61-25989св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,                   Кузнєцова В. О., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
третя особа - Кам`янець-Подільський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від                                     26 червня 2017 року в складі судді Семенюк В. В. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 серпня 2017 року у складі колегії суддів:                                         Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В., 
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2017 року ОСОБА_1 , діючи в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_3 , у якому просив збільшити розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілої на утримання ОСОБА_2 щомісячно з 1 042 грн 28 коп. до 2 737 грн 76 коп., починаючи з 01 березня 2017 року, та стягнути з відповідача за період з                         01 вересня 2015 року по 01 березня 2017 року відшкодування шкоди у розмірі 6 156 грн 12 коп. 
Позов мотивовано тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталася 17 липня 2005 року з вини відповідача, загинула дружина позивача ОСОБА_4 , яка була матір`ю ОСОБА_2 
Вироком Хотинського районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2005 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. 
Рішенням цього ж суду від 23 грудня 2005 року позов опікуна                                  ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задоволено, стягнуто з                                                          ОСОБА_3 відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 284 грн щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2005 року до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в разі продовження навчання до закінчення державного закладу, але не більше як до досягнення нею 23 років. Вподальшому рішеннями суду розмір відшкодування шкоди збільшувався відповідно до частини другої статті 1208 ЦК України.
Посилаючись на статтю 1208 ЦК України щодо права на збільшення розміру мінімальної заробітної плати, ОСОБА_1 , просив задовольнити позовні вимоги. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з                                         ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в інтересах                                                       ОСОБА_2 збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, на утримання ОСОБА_2 у розмірі 6 156 грн 12 коп. за період з 01 вересня 2015 року по 01 березня 2017 року. Збільшено розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, на утримання                         ОСОБА_2 з 1 042 грн 28 коп. на місяць до 2 737 грн 76 коп., починаючи з 01 березня 2017 року до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в разі продовження навчання - до закінчення його, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, керувався приписами статті 1208 ЦК України, оскільки з часу ухвалення Хотинським районним судом Хмельницької області рішення від 23 грудня 2005 року про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 284 грн у рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, збільшився розмір мінімальної заробітної плати, що є підставою для здійснення чергового перерахунку за період з 01 вересня 2015 року по 01 березня 2017 року та збільшення розміру стягуваної на користь неповнолітньої дитини завданої шкоди з 1 042 грн до 2 737 грн 76 коп. 
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2017 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову. При цьому судом зазначено про допущення місцевим судом помилки при первинному проведенні розрахунку, що не вплинуло на правильність розгляду справи з огляду на межі заявлених позовних вимог.
 
Короткий зміст вимог касаційної скаргита узагальнення її доводів
 
У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та в задоволенні позову відмовити. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не витребував відомості про заробітну плату загиблої ОСОБА_4 , оскільки збільшення розміру завданої шкоди можливо лише з урахуванням заробітної плати потерпілої. Судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що призначений рішенням суду від 23 грудня 2005 року розмір шкоди розраховувався судом, виходячи з розміру пенсії годувальника, у зв`язку з чим положення статті частини другої 1208 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Крім того, судом безпідставно не витребувано інформацію про розмір пенсії, отримуваної позивачем на утримання його доньки, що має суттєве значення для правильного вирішення справи. 
 
Короткий зміст заперечення на касаційну скаргу та узагальнення їх доводів
 
У жовтні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подала до суду касаційної інстанції заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_3 , у якому просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
 
Заперечення мотивоване тим, що  рішення Хотинського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2005 року набрало законної сили, а тому доводи касаційної скарги щодо його ухвалення з неправильним застосуванням норм матеріального права є безпідставними. Також представник позивача посилається на існування у відповідача заборгованості по наявних виконавчих листах щодо відшкодування шкоди, завданої ним внаслідок ДТП. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу                                                   № 676/1570/17 з суду першої інстанції та запинено виконання рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від                                     26 червня 2017 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від                         10 серпня 2017 року до закінчення касаційного провадження. 
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У травні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що вироком Хотинського районного суду Хмельницької області від 28 вересня 2005 року ОСОБА_3 визнаний винним і притягнуто до кримінальної відповідальності за частиною другою  статті 286 КК України, оскільки 17 липня 2005 року під час керування автомобілем, порушив вимоги правил дорожнього руху та допустив перекидання автомобіля, внаслідок чого загинула ОСОБА_4 , яка була дружиною ОСОБА_1 та матір`ю  малолітньої ОСОБА_2 
Рішенням Хотинського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2005 року з ОСОБА_3 стягнуто шкоду, завдану у зв`язку із втратою годувальника, на утримання ОСОБА_2 у розмірі 284 грн щомісячно до                       ІНФОРМАЦІЯ_1, а у разі продовження навчання до закінчення державного закладу, але не більше як до досягнення нею 23 років. 
Рішенням Хотинського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2013 року в зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати збільшено розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 284 грн до                     1 147 грн. на місяць.
Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 01 липня 2013 року вищевказану суму щомісячного відшкодування з 01 січня 2013 року зменшено до 979 грн 80 коп. 
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 07 жовтня                               2014 року збільшено розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з                             979 грн 80 коп. до 1 042 грн 28 коп. на місяць, починаючи з 01 серпня                                2014 року до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в разі продовження навчання - до його закінчення, але не більше, як до досягнення 23 років.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Відповідно до частини першої статті 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.
 
Частиною другою статті 1208 ЦК України визначено, що за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.
 
Аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що вона спрямована на забезпечення реальності захисту інтересів потерпілого й повноти відшкодування, оскільки відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, є тривалим у часі процесом.
 
Таким чином, з моменту прийняття судом рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, особа має право на його збільшення у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати.
 
Перерахунок здійснюється шляхом обчислення судами коефіцієнта кратності збільшення розміру мінімальної заробітної плати шляхом ділення нового її розміру на попередній, а також застосування цього коефіцієнта для перерахунку розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, що узгоджується з положеннями частини другої статті 
1208 ЦК України.
 
Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком місцевого суду про задоволення позову, правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував законодавче збільшення за період з 01 вересня 2015 року по 01 березня                2017 року розміру мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення за вказаний період різниці між збільшеним розміром відшкодування шкоди і призначеним відповідно до рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 07 жовтня 2014 року розміром шкоди (1 042 грн 28 коп.), визначивши його в подальшому на рівні 2 737 грн 76 коп. 
 
Доводи касаційної скарги з посиланням на те, що призначений рішенням Хотинського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2005 року розмір завданої шкоди розрахований судом не у відповідності до вимог частини другої статті 1200 ЦК України не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки приписи частини другої статті 1208 ЦК України спрямовані на забезпечення реального захисту інтересів потерпілої особи, а тому не залежить від способу обчислення розміру відшкодування шкоди при призначенні такої. 
 
Крім того, як вбачається з рішення Хотинського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2005 року, відповідач не мав претензій щодо правильності розрахунку базової величини та перерахунку її розміру в подальшому, клопотань щодо призначення судової експертизи не заявляв.
 
Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, заява № 52854/99). Скасування такого рішення після того, як воно набуло статусу остаточного та не підлягало оскарженню, є втручанням у право на мирне володіння майном (рішення у справі «Брумареску проти Румунії» від                      28 жовтня 1999 року, заява № 28342/95).
 
Посилання ОСОБА_3 на те, що судами попередніх інстанцій не досліджено відомостей про отримання ОСОБА_1 пенсії на утримання доньки ОСОБА_2 є безпідставними з огляду на положення частини третьої статті 1200 ЦК України, якою визначено, що особам, які втратили годувальника,  шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника та інших доходів. 
 
Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті                                 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті                                    6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня                       2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду - без змін.
 
Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року зупинено виконання рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2017 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 10 серпня 2017 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаних судових рішень підлягає поновленню.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
 
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 серпня 2017 року залишити без змін.
 
Поновити виконання рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2017 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 10 серпня 2017 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді : | В. С. Жданова
| В. М. Ігнатенко
| В. О. Кузнєцов