ПОСТАНОВА
Іменем України

31 жовтня 2019 року 
Київ

справа №826/3397/17
адміністративне провадження №К/9901/53264/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого – Кашпур О.В.,
суддів – Радишевської О.Р., Уханенка С.А., 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами справу
за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України в особі фінансового управління про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 року, ухвалене в складі головуючого судді Аблова Є.В., та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: судді-доповідача Вівдиченко Т.Р., суддів Беспалова О.О., Губської Л.В., 
у с т а н о в и в : 
І. Короткий зміст позовних вимог
1. У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України в особі фінансового управління, в якому просив:
– визнати протиправною відмову Генерального штабу Збройних Сил України включити щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% грошового забезпечення, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року №889 (далі – постанова №889; чинна на момент виникнення спірних правовідносин), до складу грошового забезпечення, з якого позивачеві нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні;
– зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі – Закон №2011-XII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення, що передбачена постановою №889, із урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.
2. Позов обґрунтовано тим, що при звільненні позивача з військової служби відповідачем до розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні безпідставно не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, встановлену постановою №889, яку він отримував під час проходження служби.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено. 
4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня               2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 року – без змін. 
5. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою №889 та Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15 листопада                  2010 року №595 (далі – Інструкція №595), має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. Не погоджуючись із рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року, посилаючись на порушення судами норм права, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.  
7. Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, винесеними з порушенням норм матеріального права. Зазначено про те, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого йому нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% грошового забезпечення, що передбачена постановою №889.
IV. Позиція інших учасників справи
8. Відповідачем відзив на касаційну скаргу не подано. 
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
9. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 18 червня 2018 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
10. За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06 червня 2019 року касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду: Кашпур О.В. (судді-доповідачу, головуючому судді), ОСОБА_2 , Уханенку С.А., яку ухвалою від              16 серпня 2019 року прийнято до провадження.
11. Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в  порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами на 31 жовтня 2019 року.
VI. Стислий виклад обставин справи, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
12. ОСОБА_1 , полковник запасу, проходив військову службу на посаді заступника начальника відділу безпеки операцій центру планування Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України.
13. Наказом Міністра оборони України від 11 травня 2016 року №411 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від   25 березня 1992 року №2232-XII (далі – Закон №2232-XII) з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті. 
14. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 2016 року №170 ОСОБА_1 визнано таким, що 05 серпня 2016 року справи та посаду здав. Згідно з цим наказом йому виплачена одноразова грошова допомога при звільненні відповідно до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260, (далі – Інструкція №260) за 31 календарний рік у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік військової служби у сумі 149933,05 грн.
15. Представник позивача звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення ОСОБА_1 нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою №889, яку позивач отримував під час проходження військової служби.
16. Проте відповідач 22 лютого 2017 року відмовив у здійсненні ОСОБА_1 нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.
17. Уважаючи протиправною відмову відповідача щодо здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та відповідної виплати, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. 
VІІ. Джерела права й акти їхнього застосування
18. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»; далі – КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
19. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом №2232-XII.
21. Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
22. Згідно зі статтею 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
23. Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом №2011-XII.
24. Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
25. Частиною другою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
26. Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року №1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
27. Згідно з частиною другою статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
28. Підпунктом 2 пункту 1 постанови №889 Кабінет Міністрів України установив щомісячну додаткову грошову винагороду: військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01 квітня 2013 року – у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 вересня 2013 року – у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року – у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з                       01 квітня 2014 року – у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 липня 2014 року – у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
VІІІ. Позиція Верховного Суду
29. Вирішуючи питання обґрунтованості поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
30. З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1  звільнено з військової служби на підставі пункту «б» (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону              №2232-XII; його календарна вислуга у Збройних Силах станом на 05 серпня                   2016 року становила 31 рік 00 місяців 04 дні; відповідно до частини другої статті                15 Закону №2011-ХІІ позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, про що командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 05 серпня 2016 року №170; у період з 01 серпня 2014 року по                05 серпня 2016 року ОСОБА_1 щомісячно отримував додаткову грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, передбачену постановою №889; відповідач зазначену щомісячну додаткову грошову винагороду до складу грошового забезпечення позивача, з якого йому нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, не включив.
31. Позиція відповідача щодо відмови у включенні щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою №889, до складу грошового забезпечення позивача, з якого йому обчислено одноразову грошову допомогу при звільненні, ґрунтується на нормах Інструкцій №595 та №260. 
32. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що відповідач, відмовляючи у здійсненні такого перерахунку, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених законодавством, оскільки відсутні підстави для включення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення позивача при обчисленні одноразової грошової допомоги при його звільненні. 
33. Проте під час розгляду цієї справи суди, застосовуючи зазначені Інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру і склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, не врахували пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
34. Так, частиною четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
35. Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.
36. Верховний Суд ураховує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Приймаючи постанову від 06 лютого 2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків:
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням;                       3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
37. Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць.
38. Оскільки перед звільненням у період з 01 серпня 2014 року по 05 серпня                  2016 року додаткова грошова винагорода на підставі постанови №889 у розмірі            60% грошового забезпечення нараховувалася і виплачувалася позивачеві щомісяця, підстави уважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.
39. При касаційному розгляді ураховано висновок Верховного Суду, викладений зокрема у постановах від 16 травня 2019 року у справі №826/11679/17, 31 липня 2019 року у справі №826/3398/17, 22 жовтня 2019 року у справах №826/2447/18 та №520/3505/19. 
40. За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого йому нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% грошового забезпечення, передбачену постановою №889, а суди попередніх інстанцій, належним чином установивши фактичні обставини справи, дійшли помилкового висновку про правомірність оскаржуваних дій відповідача та, відповідно, відсутність підстав для задоволення позову.
41. Згідно з частиною першою статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
42. Отже, з огляду приписи частини першої статті 351 КАС України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення – скасуванню із ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову.
IХ. Судові витрати
43. Позивач звільнений від сплати судового збору в силу вимог закону. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року у справі №826/3397/17 скасувати.
3. Ухвалити у справі №826/3397/17 нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України в особі фінансового управління про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
4. Визнати протиправною відмову Генерального штабу Збройних Сил України включити щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% грошового забезпечення, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року №889, до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого йому нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні.
5. Зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року №889, із урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.
6. Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                                О. В. Кашпур 
Судді:                                                                                           О. Р. Радишевська
                                                                                                     С. А. Уханенко