ПОСТАНОВА
Іменем України

05 вересня 2019 року 
Київ
справа №810/2116/15
адміністративне провадження №К/9901/6576/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора»
на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року (головуючий суддя-Терлецька О.О.)
та на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року (колегія суддів: головуючий суддя - Бистрик Г.М., судді - Межевич М.В., Сорочко Є.О.)
у справі №810/2116/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора»
до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків
про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фора» (далі - Товариство) звернулось в Київський окружний адміністративний суд з позовом до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний                                                      офіс з обслуговування великих платників податків (далі - Міжрегіональне ГУДФС) про визнання протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило про безпідставність тверджень відповідача щодо неналежного маркування імпортованої алкогольної продукції через невідповідність сум акцизного податку на марці акцизного збору імпортованої алкогольної продукції сумі такого податку, визначеної за ставками, чинними на дату розливу продукції. 

Постановою окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року, у задоволенні адміністративного позову.

Суди попередніх інстанцій зазначили, що при визначенні ставки акцизного податку відповідач протиправно керувався датою розливу алкогольної продукції, що не відповідає законодавчому регулюванню в Україні, оскільки саме дата подання митної декларації до митного органу і є датою визначення ставки для сплати акцизного податку з імпортованої алкогольної продукції. При цьому суди відмовили Товариству в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права просив скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що акцизний податок за вказану алкогольну продукцію сплачено імпортерами в повному обсязі та з дотриманням норм чинного законодавства, а саме під час придбання марок акцизного податку з доплатою суми на день подання митної декларації.

Від відповідача відзиву на касаційну скаргу не надійшло, що не перешкоджає розгляду справи.

22 січня 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи,      посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами в приміщенні магазину, який розташований за адресою м . Київ, вул. Закревського, 93-А та належить суб`єкту господарювання - ТОВ «Фора».

За результатами перевірки складено акт № 26/142/21/32294897 від 25 лютого 2015 року (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначено про порушення позивачем норм ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон 481/95-ВР); п.20      Постанови Кабінету Міністрів України №1251 від 27.12.2010 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів»      (далі - Положення №1251).

Контролюючим органом встановлено факт збереження з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, описаних в додатку №1, №2 до Акту перевірки, маркованими марками на яких зазначена сума акцизного податку, сплачена за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі визначених з урахуванням чинних на дату розливу продукції, міцності товару та місткості тари, ставок акцизного податку.

За результатами перевірки та на підставі Акту перевірки відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 16 березня 2015 року №6091/0034/2810, яким до Товариства застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн за зберігання алкогольних напоїв, які виробляються в Україні, а також, що імпортуються в Україну не позначених марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Надаючи правову оцінку викладеним вище обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 159 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2015) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведені вимоги кореспондуються з приписами статті 242 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2015), відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідають в зв`язку з наступним.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України) в редакції, що були чинними на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 1 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку (пп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно із пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Порядок і строки сплати податку з підакцизних товарів встановлені ст. 222 ПК України.

Так, згідно із пп. 222.2.1 , 222.2.1 п. 222.2 ст. 222 ПК України податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) сплачується платниками податку до або в день подання митної декларації.

У разі ввезення маркованої підакцизної продукції на митну територію України податок сплачується під час придбання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання митної декларації.

Відповідно до п. 226.1-226.3 ст. 226 ПК України У разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до      положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку,      зразки      яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.

Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (п. 226.5-226.7 ст. 226 ПК України).

Пунктом 226.9 статті 226 ПК України встановлено, що вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог      положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно із п. 226.14 ст. 226 ПК України для одержання марок акцизного податку імпортер повинен подати продавцю таких марок заявку-розрахунок у трьох примірниках за встановленою продавцем марок формою, платіжні документи, що підтверджують внесення плати за марки та сплату податку до відповідного бюджету. Один примірник заявки-розрахунку залишається у продавця марок акцизного податку, другий - з відміткою продавця марок про сплату податку повертається імпортеру для передачі контролюючому органу, третій - з відміткою продавця марок залишається у покупця (імпортера).

Згідно із п. 228.9 ст. 228 ПК України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Закон №481/95-ВР визначає основні засади  державної політики щодо регулювання виробництва, експорту,  імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим  ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями  та тютюновими  виробами,  забезпечення  їх високої якості та  захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України. 

Згідно із п. 1 ст. 11 вказаного Закону маркування алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, які реалізуються в Україні, здійснюється таким чином: на  лицьовій  стороні етикетки кожної пляшки або самої пляшки (іншого  посуду)  алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині  другій  цієї  статті,  які реалізуються через торговельну мережу,   в   доступній   для  споживача  формі  згідно  з  чинним законодавством  про мови вказуються: загальна та власна назви виробу; найменування виробника; знак для товарів і послуг; географічна назва місця    виготовлення    виробу,    якщо найменування   виробника   не   відображає місця    розташування суб`єкта господарювання; вміст спирту (%об.); місткість посуду; вміст цукру (якщо    це    регламентується    нормативними документами); позначення нормативного документа (для продукції вітчизняного виробництва, призначеної для  реалізації на території України). Штриховий  код  повинен  бути  нанесений  на  видиму сторону етикетки, або контретикетки, або пляшки (іншого посуду). На  видимій  стороні  етикетки, або контретикетки, або корка, або  пляшки  (іншого  посуду)  виробу  повинні бути зазначені дата виготовлення виробу, код суб`єкта господарювання та номер ліцензії на  виробництво.  

Частиною 4 ст. 11 вказаного Закону встановлено, що алкогольні напої та тютюнові  вироби,  які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством. 

Згідно із ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення  норм  цього  Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним,  спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими  виробами посадові  особи і громадяни   притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До  суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок  акцизного податку  встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку  -  200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються  органами доходів і зборів та/або органом,  який  видав  ліцензію  на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним,  спиртом-сирцем  плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої  влади  у  межах  їх  компетенції  визначеної  законами України.

Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджене      постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 (далі - Положення №1251).

Пунктами 8, 9 Положення №1251встановлено, що марки продаються суб`єктам господарювання,    які відповідно до законодавства є    платниками акцизного податку з алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Плата      за     марки     акцизного    податку    зараховується    до державного бюджету і відповідно до бюджетного законодавства використовується виключно для фінансування витрат, пов`язаних з їх виробництвом,            зберіганням та реалізацією.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів (п. 19, 20 вказаного Положення).

Згідно із п. 20 Положення №1251 у    разі    виробництва      на     митній     території     України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення    таких    товарів на митну територію країни покупці марок зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка    у    такий    спосіб,    щоб марка розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Контроль    за    наявністю    марок     на    пляшках    (упаковках) алкогольних    напоїв    і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та            продажу    здійснюють територіальні     органи     ДФС, а    під    час ввезення таких товарів на митну            територію     України    -     територіальні органи ДФС. Маркування алкогольних            напоїв     і     тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних    напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного            податку,    сплаченого    за    одиницю    маркованої продукції,     з     точністю    до тисячного знака,    яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що датою визначення ставки акцизного податку з імпортованої маркованої алкогольної продукції є саме дата подання платником податку митної декларації до митного органу, а не дата розливу цієї продукції.

Натомість як вбачається з матеріалів справи, приймаючи оскаржуване рішення, контролюючий орган виходив з того, що сума акцизного податку зазначена на марці акцизного податку алкогольної продукції, яка була виявлена під час перевірки не відповідає ставці податку, яка була чинною саме на момент розливу продукції.

З огляду на вищевикладене, на думку колегії суддів суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про правомірність оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог, вимог апеляційної та касаційної скарг Товариство вказує на те, що алкогольна продукція, яка була виявлена під час перевірки ввезена на митну територію України Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» та ДПзІІ «Перно Рікар Україна». На підтвердження викладених обставин, позивачем додано до матеріалів справи вантажно - митні декларації та заявки-розрахунки на придбання марок акцизного податку з відмітками митного органу про здійснення доплати.

Під час нового розгляду справи судам попередніх інстанцій слід дослідити надані позивачем докази (вантажно-митні декларації) та встановити чи відповідають суми акцизного податку зазначені на марках акцизного податку вказаної алкогольної продукції ставкам, встановленим станом на дату подання платником податку митної декларації до митного органу.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановили при цьому фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора» - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року скасувати.

Справу №810/2116/15 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                       І. А. Гончарова

Судді                                                                                                          І. Я. Олендер

                                                                                                            Р. Ф. Ханова