ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 440/539/16-к  
провадження № 51-9921км18
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати                                                                   Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                                ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,               
за участю:                                                        
секретаря судового засідання                   ОСОБА_4 ,
прокурора                                                        ОСОБА_5 , 
підозрюваної                                                  ОСОБА_6 ,
захисника                                                        ОСОБА_7 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015140170000594, 
 
за касаційною скаргою заступника начальника Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури Львівської області (далі – прокурора) ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 серпня 2018 року. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини
Ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 10 серпня 2018 року задоволено скаргу підозрюваної ОСОБА_6 на нездійснення слідчим, прокурором процесуальних дій, які вони зобов`язані були вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України (далі – КПК) строк, визнано протиправними дії слідчого і прокурора, що полягають у порушенні права ОСОБА_6 на захист, зміні порядку досудового розслідування, відмові стороні захисту в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження відповідно до вимог, передбачених ст. 221 КПК, скасовано рішення слідчого № 2185, 2188/51/02-2018 від 19 квітня 2017 року і рішення прокурора № 11-04-22-612-15 від 19 квітня 2017 року про завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 12015140170000594, визнано істотними порушеннями прав та основоположних свобод підозрюваної ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні діяння слідчого та прокурора, якими порушено її право на захист.
Апеляційний судЛьвівської області ухвалою від 16 серпня 2018 року, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на зазначену ухвалу слідчого судді. 
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурорпосилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
 
На обґрунтування своїх доводів зазначає, що ухвалу слідчого судді постановлено з порушенням вимог Конституції України та ст. 304 КПК, вона не відповідає висновку щодо застосування норм права, а саме пунктів 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК, викладеному в постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року № 5-142кс(15)17. Вважає, що не передбачено кримінальним процесуальним законом прийняття слідчим суддею таких рішень, як оскаржувана в апеляційному порядку ухвала щодо скасування рішення прокурора про завершення досудового розслідування (при тому, що прокурор такого рішення не надавав), рішення слідчого про завершення досудового розслідування, а також визнання істотним порушення права на захист ОСОБА_6 , що не є підставою для оскарження відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК, а тому зазначена ухвалапідлягає оскарженню в апеляційному порядку. Одночасно прокурор зазначив, що слідчий суддя не взяв до уваги, того, що уточнення до скарги подано 7 червня 2018 року не під час досудового розслідування у порядку ст. 30 КПК, а також того, що кримінальне провадження розглядалося Буським районним судом по суті. 
 
Позиції учасників судового провадження
Від підозрюваної ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких на наведених у них підставах вони просять відмовити в задоволенні касаційної скарги, зазначають, що доводи, вказані у ній, повністю суперечать висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеним у раніше ухвалених рішеннях, а також вважають, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді від 10 серпня 2018 року не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, та прийняв рішення, яке відповідає вимогам ст. 399 КПК. 
У судовому засіданні прокурор  ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу.
 
Мотиви Суду
Перевіряючи матеріали провадження, Суд установив, що доводи прокурора ОСОБА_8  щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції під часпостановленняухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження є слушними.
Як убачається зі змісту матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді із скаргою на нездійснення слідчим, прокурором процесуальних дій, які вони були зобов`язані вчинити у визначений КПК строк, водночас заявляючи вимоги про визнання дій прокурора та слідчого протиправними, скасування рішень слідчого та прокурора про завершення досудового розслідування та визнання істотними порушеннями прав та основоположних свобод підозрюваної ОСОБА_6 .
За наслідками розгляду зазначеної скарги слідчим суддею було прийнято рішення:
-         скаргу ОСОБА_6 на нездійснення слідчим, прокурором   процесуальних дій, які   вони зобов`язані були вчинити   у визначений КПК строк, задовольнити;
-         визнати дії прокурора Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , що полягають у порушенні права ОСОБА_6 на захист, зміні порядку досудового розслідування, наданні вказівки слідчому про завершення досудового розслідування та ненаданні сторонам матеріалів справи для ознайомлення в порядку, передбаченому ст.221 КПК України, у кримінальному провадженні № 12015140170000594, протиправними;
-         визнати дії слідчого слідчого відділу Буського відділення Кам`янко-Бузького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 12015140170000594, що полягають у порушенні права ОСОБА_6 на захист, зміні порядку досудового розслідування, відмові стороні захисту в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження відповідно до вимог, передбачених ст. 221 КПК України, протиправними;
-         скасувати рішення слідчого СВ Буського відділення Кам`янко-Бузького відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 № 2185, 2188/51/02-2018 від 19 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 12015140170000594 про завершення досудового розслідування;
-         скасувати рішення прокурора Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 № 11-04-22-612-15 від 19 квітня 2017 року про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12015140170000594;
-         визнати істотними порушеннями прав та основоположних свобод підозрюваної ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 12015140170000594 внаслідок діянь слідчого ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_8 , що полягають у порушенні права ОСОБА_6 на захист.
Не погоджуючись із таким рішенням, прокурор оскаржив його в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз зазначеної норми дає підстави зробити висновок про те, що ухвалу слідчого судді може бути оскаржено в апеляційному порядку лише тоді, коли в КПК є норма, якою це дозволено. 
Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, арешту майна, тимчасового доступу до певних речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній за скаргою.
 
Частина 3 ст. 309 КПК установлює, що інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Тобто у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді законність цих ухвал підлягає перевірці судом першої інстанції під час підготовчого провадження. 
У випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Однією із таких засад відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, а згідно з ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК. 
Проте суддя апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що хоча в назві скарги  ОСОБА_6 і зазначено про те, що її подано на нездійснення слідчим, прокурором процесуальних дій, які вони були зобов`язані вчинити у визначений КПК строк, проте частина вимог скарги стосувалась питань, що не повною мірою узгоджуються з її назвою та які не передбачені ч.1 ст. 303, ч.3 ст. 307 КПК як предмет оскарження.
Оскільки рішення слідчого судді про скасування рішень слідчого та прокурора про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також визнання істотним порушення прав та основоположних свобод підозрюваної не ґрунтуються на положеннях КПК, передбачених ст. 303 та       частинами 2, 3 ст. 307 КПК, то чинним кримінальним процесуальним кодексом не встановлено ні дозволу, ні заборони щодо апеляційного оскарження такої ухвали слідчого судді.
Отже, суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, залишив поза увагою те, що положення ч. 4 ст. 399 КПК стосуються процедури відкриття апеляційного провадження чи відмови у його відкритті за скаргами на такі ухвали слідчого судді, які прямо визначено в ст. 309 КПК. 
Оскільки слідчий суддя ухвалою скасував рішення слідчого та рішення прокурора про завершення досудового розслідування і визнав істотним порушення прав та основоположних свобод підозрюваної, що неузгоджується з положеннями статей 303, 307 КПК, а ст. 309 цього Кодексу не закріплює можливості оскарження такого рішення, то суд апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження повинен був виходити із загальних засад кримінального провадження.
Така позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України (провадження № 142кс(15)17), Великої Палати Верховного Суду (провадження № 13-16сво18, № 13-19кс18), викладеними в постановах від 12 жовтня 2017 року та від 23 травня 2018 року, відповідно до яких у разі постановлення слідчим суддею ухвали, не передбаченої кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилає положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити в перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК.
Таким чином, є підстави для висновку про те, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги статей 7, 24, 393, 395, 399 КПК щодо права на апеляційне оскарження судового рішення, тобто допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ч. 1 ст. 412 КПК), що відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування судового рішення у касаційному порядку.
 
Інші доводи в касаційній скарзі, зокрема про те, що слідчим суддею не враховано того факту, що уточнення до скарги подано 7 червня 2018 року не під час досудового розслідування у порядку ст. 30 КПК, а також те, що кримінальне провадження на час розгляду скарги вже розглядалося Буським районним судом по суті, підлягають перевірці під час нового апеляційного розгляду з огляду на те, що суд касаційної інстанції позбавлений права висловлюватися з цього приводу, оскільки суд апеляційної інстанції цих доводів не переглядав і своїх мотивів щодо цього не викладав.
 
Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що розгляд цього провадження за касаційною скаргою прокурора суперечить попередній практиці Верховного Суду, відповідно до якої судом касаційної інстанції в аналогічних випадках постановлювались ухвали про відмову  у відкритті касаційного провадження, є безпідставними, оскільки зі змісту приєднаних до заперечення судових рішень не вбачається, що за наслідками розгляду скарг у зазначених випадках слідчим суддею виносились ухвали про скасування рішень слідчого та прокурора про завершення досудового розслідування і визнання істотним порушення прав людини та основоположних свобод.
 
З огляду на наведене касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала апеляційного суду — скасуванню, а кримінальне провадження — призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати наведене, розгляд здійснити відповідно до вимог КПК та прийняти законне й обґрунтоване рішення. 
 
Керуючись статтями 369, 412, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
 
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8  задовольнити частково. 
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 серпня 2018 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 10 серпня 2018 року скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                        ОСОБА_2                            ОСОБА_3