Постанова                                            
Іменем  України                                            
02 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 522/545/16-ц
провадження № 61-20873св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Одеська національна наукова бібліотека Міністерства культури України,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду 
м. Одеси від 18 вересня 2017 року у складі судді Тарасової А. В. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,
ВСТАНОВИВ:
1.        Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2016 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Одеської національної наукової бібліотеки Міністерства культури України про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. 
Позовна заява мотивована тим, що наказом від 27 листопада 2015 року 
№ 178-к року її звільнено з посади завідувача відділу друку, репрографії і консервації фонду на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Вважала звільнення незаконним, пов`язувала його з особистим ставленням до неї адміністрацією бібліотеки, оскільки за останній рік роботи перед звільненням було проведено безліч безпідставних перевірок та наказами № 46, 58, 80 було притягнуто її до дисциплінарної відповідальності.
Посилаючись на викладене, та з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила суд визнати незаконними накази 
від 06 листопада 2015 року № 80 та від 04 вересня 2015 року № 58 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, від 27 жовтня 
2015 року № 67 «Про завершення роботи з післядрукарської обробки бібліографічних покажчиків» та наказ від 27 листопада 2015 року № 178-к «Про звільнення завідувача відділу друку, репрографії і консервації фонду Одеської національної наукової бібліотеки Міністерства культури України», та поновити її на посаді завідувача відділу друку, репрографії і консервації фонду Одеської національної наукової бібліотеки Міністерства культури України, зобов`язати Одеську національну наукову бібліотеку Міністерства культури внести відповідні записи до трудової книжки, стягнути з Одеської національної наукової бібліотеки Міністерства культури України заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наказом від 04 вересня 2015 року № 58 позивачу оголошено догану з тих підстав, що комісією здійснено повторну перевірку санітарно-гігієнічного стану службових приміщень відділу друку, репрографії і консервації фондів, у результаті якої встановлено, що зауваження комісії від 26 серпня 2015 року не виконані. Факт антисанітарії у приміщенні відділу підтверджується наданими до суду матеріалами фотофіксації, а також показаннями свідків, що були допитані під час розгляду справи, та підтвердили наявність бруду, вуличних тварин, а також стійкий неприємний запах у приміщенні відділу, тому суд  першої інстанції вважав правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за невиконання вимог посадової інструкції у частині дотримання санітарних норм на робочому місці. Крім того, заявляючи вимогу щодо визнання незаконними вказаного наказу № 58, позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку на звернення до суду, що також є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.
Заявляючи вимогу про визнання наказу від 06 листопада 2015 року № 80 незаконним, позивачем не надано доказів, які б свідчили про правомірність її дій та незаконність вимоги щодо передання майна та протиправне притягнення її до дисциплінарної відповідальності.
Щодо визнання наказу від 27 жовтня 2015 року № 67 недійсним, позивач зазначала, що він виданий з порушенням вимог законодавства про охорону праці. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано доказів того, що робота з ручного фальцювання відноситься до робіт з підвищеною небезпекою для життя та здоров`я працівника, таких відомостей не встановлено і судом під час розгляду справи, а відтак не встановлено і підстав, які б дали позивачуправо відмовитись від виконання покладеної на неї роботи.
Оскільки судом не встановлено підстав для скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, з дня їх видання не сплинув річний строк, встановлено факт невиконання позивачем покладених на неї обов`язків, суд вважав наказ від 27 листопада 2015 року № 178-к обґрунтованим, а звільнення позивача - законним.Судом встановлено, що з наказом про звільнення позивач ознайомлена 
27 листопада 2015 року, однак до суду звернулась лише 14 січня 2016 року. Зазначаючи про погіршення стану здоров`я у зв`язку із звільненням, позивачем не надано доказів перебування на стаціонарному лікуванні протягом всього зазначеного періоду, а, отже, судом не встановлено поважних причин пропуску строку на звернення до суду.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 07 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що з наказу 
від 04 вересня 2015 року № 58 вбачається, що він виданий за результатами перевірки, якою встановлено, що зауваження комісії, які були зазначені у акті від 26 серпня 2015 року виконані не були. Однак, матеріали справи не містять акта від 26 серпня 2015 року з зауваженнями комісії, з зазначенням строку на виконання цих зауважень. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання вказаного наказу № 58 правомірним, без з`ясування встановлення всіх обставин справи. Отже, позовні вимоги в частині визнання незаконності наказу № 58, не підлягають задоволенню, саме за пропуском тримісячного строку на звернення до суду, передбаченого частиною першою статті 233 КЗпП України. 
При цьому суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивачкою не був оскаржений попередній наказ Одеської національної ордена Дружби народів наукової бібліотеки 
ім. М. Горького № 63, в зв`язку з чим наказ № 80 про притягнення 
ОСОБА_1 не може бути визнано судом незаконним, з урахуванням того, що справа розглядається лише у межах заявлених вимог.
Заявляючи вимогу щодо визнання наказу Одеської національної наукової бібліотеки від 27 жовтня 2015 року № 67 «Про завершення роботи з післядрукарської обробки бібліографічних покажчиків» недійсним, позивач зазначала, що він виданий з порушенням вимог законодавства про охорону праці, однак, позивачем не надано доказів того, що робота з ручного фальцювання відноситься до робіт з підвищеною небезпекою для життя та здоров`я працівника, таких відомостей не встановлено і судом під час розгляду справи, а відтак не встановлено і підстав, які б дали право позивачу відмовитись від виконання покладеної на неї роботи. За таких обставин також не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки в частині стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у квітні 2017 року, 
ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У червні 2018 року касаційне провадження передано до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 . 
Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року справу за позовом 
ОСОБА_1 до Одеської національної наукової бібліотеки Міністерства культури України про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди призначено до судового розгляду. 
У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що вона, у порушення статті 29 КЗпП України не була ознайомлена належним чином ні з положенням про відділ друку, ні з посадовою інструкціє. Жоден з членів комісії, які складали акт від 01 вересня 2015 року не відповідає вимогам Закону України «Про охорону праці» стосовно осіб, які мають достатню кваліфікованість на перевірку охорони праці, тому акт про перевірку санітарно-гігієнічного стану від 01 вересня 2015 року не відповідає вимогам статтей 27, 28 Закону України «Про охорону праці», а також статті 157 КЗпП України, оскільки у ньому відсутні посилання на правила, норми, регламенти та інші документи, обов`язкові для виконання. Вона відмовилась підписувати акт прийому-передачі матеріальних цінностей, тому що комісія при складанні акта не мала в наявності інвентаризаційних відомостей за минулі роки та не була проведена поточна інвентаризація. Не відповідає дійсності посилання в наказі № 178-к від 27 листопада 2015 року про те, що здійснення ручного фальцювання та аркушопідбору не вимагає спеціальних знань та підготовки. Для виконання наказу № 67 від 27 жовтня 2015 року потрібен спеціаліст, який має дозвіл щодо роботи з машинами підвищеної небезпеки та відповідати кваліфікаційним вимогам. При розгляді цієї справи судами не було дотримано принципи цивільного судочинства, а саме: верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційнісність та неприпустимість зловживання процесуальними правами.     
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив Одеської національної наукової бібліотеки Міністерства культури України на касаційну скаргу ОСОБА_1 у якому вона просила залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 у серпні 2005 року була прийнята на роботу до Одеської національної ордена Дружби народів наукової бібліотеки ім. М. Горького до відділу обслуговування читачів на посаду бібліотекара 1 категорії, а 
02 жовтня 2006 року була переведена на посаду завідувачки відділу друку, репрографії і консервації фонду (а. с. 26-27, 50, т. 3).
У подальшому бібліотека була перейменована на Одеську національну наукову бібліотеку Міністерства Культури України (а. с. 50, т. 3).
Посадовою інструкцією завідувача відділу друку, репрографії і консервації фондів від 10 грудня 2010 року, були встановлені всі права, обов`язки 
ОСОБА_1 , як завідуючої, з якою вона була ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис від 10 грудня 2010 року (а. с. 70-72, т. 1).
04 вересня 2015 року наказом Одеської національної ордена Дружби народів наукової бібліотеки ім. М. Горького № 58 ОСОБА_1 була оголошена догана за порушення пункту 4.4. посадової інструкції 
(а. с. 13, т. 1).
У відповідності до пункту 4.4 завідувач несе відповідальність за виконання правил з охорони праці, виробничої санітарії та пожежного захисту 
(а. с. 71, т. 1).
Від надання пояснень та підпису про ознайомлення з наказом 
від 04 вересня 2015 року № 58 ОСОБА_1 відмовилась, про що комісією у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та 
ОСОБА_11 було складено акт від 04 вересня 2015 року (а. с. 78, 79, 
т. 1).
З наказу від 04 вересня 2015 року № 58 вбачається, що він був виданий за результатами перевірки, якою встановлено, що зауваження комісії, які були зазначені у акті від 26 серпня 2015 року ОСОБА_1 виконані не були.
Матеріали справи не містять акта від 26 серпня 2015 року з зауваженнями комісії, з зазначенням строку на виконання цих зауважень.
Згідно з наказом Одеської національної наукової бібліотеки 
від 06 листопада 2015 року за № 80 ОСОБА_1 було оголошено догану за невиконання наказу генерального директора Одеської національної наукової бібліотеки ім. Горького № 63 від 12 жовтня 2015 року «Про передачу службового майна», з яким було ознайомлено 
ОСОБА_1 06 листопада 2015 року (а. с. 16, 83-84, т. 1).
Наказом Одеської національної ордена Дружби народів наукової бібліотеки ім. М. Горького від 02 жовтня 2015 року № 63 ОСОБА_1 зобов`язано передати, а заступника генерального директора з адміністративно-господарської частини прийняти майно, яке зберігається у приміщеннях групи «Б» та знаходиться на повній індивідуальній відповідальності ОСОБА_1 згідно договору від 28 жовтня 
2008 року (а. с. 82, т. 1).
Відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність 
від 28 жовтня 2008 року, між адміністрацією Одеської національної ордена Дружби народів наукової бібліотеки ім. М. Горького та 
ОСОБА_1. був підписаний договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого остання прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за зберігання ввірених її речей підприємства. При цьому адміністрація створює робітнику умови, необхідні для нормальної праці та забезпечує повне збереження ввірених йому цінностей. Дія цього договору розповсюджується на весь час роботи з ввіреними робітнику матеріальними цінностями підприємства (а. с. 125, т. 3).
Наказом Одеської національної ордена Дружби народів наукової бібліотеки ім. М. Горького від 02 жовтня 2015 року № 63 зобов`язано затвердити склад комісії з передачі, майна яке знаходиться у приміщенні та на повній індивідуальний відповідальності ОСОБА_1 (а. с. 82, т. 1).
Цей наказ не містить підстав передання майна, не була проведення інвентаризація майна до винесення наказу, а також підстав передачі майне, яке б було узгоджено з договором про повну матеріальну відповідальність.
Наказом Одеської національної наукової бібліотеки від 27 жовтня 2015 року № 67 зобов`язано робочу групу, до складу якої увійшла і ОСОБА_1 у період з 28 жовтня 2015 року по 04 листопада 20015 року здійснити ручне фальцювання (згинання, складання в певному порядку, послідовності друкованого паперового аркуша) та аркушопідбір, що не вимагає спеціальних знань та підготовки.
Згідно службових записок від 28 жовтня 2015 року, 29 жовтня 2015 року, 
30 жовтня 2015 року, 02 листопада 2015 року ОСОБА_1 та підпорядковані їй, як завідуючій відділом працівники ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до роботи з фальцювання не приступили. За зазначеним фактом складено доповідну на ім`я генерального директора Одеської національної наукової бібліотеки.
Відсутність ОСОБА_1 у приміщенні правового центру 
довідково-інформаційного відділу для завершення післядрукарської обробки бібліографічних показчиків підтверджується актами про відсутність працівника від 28 жовтня 2015 року, 29 жовтня 2015 року, 30 жовтня 
2015 року, 02 листопада 2015 року.
Факт невиконання роботи з фальцювання не заперечується і 
ОСОБА_1 , яка до того ж зазначила, що для його здійснення необхідні спеціальні навики. Однак, представником Одеської національної бібліотеки надано довідку щодо процесу фальцювання, з якої вбачається, що проведення фальцювання не вимагає жодних спеціальних знань та навиків (а. с. 32-33, т. 2).
Наказом Одеської національної наукової бібліотеки від 27 листопада 
2015 року № 178-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором. З мотивувальної частини наказу вбачається, що вона не виконала вимоги наказу від 27 жовтня 2015 року 
№ 67, не взяла особистої участі у роботі групи та не забезпечила участі у роботі підлеглих їй працівників, своєю бездіяльністю остання порушила пункти 2.1, 2.5, 2.14, 2.18 посадової інструкції, затвердженої 10 грудня 
2010 року, вимоги статті 139 КЗпП України. Крім того, актами перевірки трудової дисципліни - виходу на роботу працівників Одеської національної наукової бібліотеки від 24 листопада 2015 року, 26 листопада 2015 року, доповідною ОСОБА_16. від 24 листопада 2015 року було встановлено, що співробітник, який безпосередньо підпорядковується завідувачу відділом, без поважних причин з`явилась на роботу з запізненням, однак 
ОСОБА_1 не було складено коригуючий табель обліку використання робочого часу ОСОБА_14 та не передано таких відомостей до бухгалтерії, чим нею було порушено пункт 2.15 посадової інструкції.
 2.       Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Як роз`яснено в пункті 22 постанови Пленуму Верхового Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у  справах  про поновлення на роботі осіб,  звільнених за порушення трудової дисципліни,  судам необхідно з`ясувати,  в чому конкретно проявилось порушення,  що стало приводом до  звільнення, чи  могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пунктом 1 статті 41 КЗпП, чи  додержані  власником або уповноваженим ним органом передбачені  статтями  147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування  дисциплінарних  стягнень, зокрема,  чи  не  закінчився  встановлений  для  цього  строк,  чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне  стягнення,  чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого  проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за  яких  вчинено  проступок,  і попередня робота працівника.
Згідно із частиною першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо скасування наказу 
Одеської національної ордена Дружби народів наукової бібліотеки 
ім. М. Горького від 04 вересня 2015 року № 58, яким було оголошено догану 
ОСОБА_1 , на підставі пропуску тримісячного строку на звернення до суду суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки позивач звернулась до суду у січні 2016 року, то вона попустила вказаний строк на звернення. 
Також є правильними висновки апеляційного суду щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про скасування наказу від 06 листопада 
2015 року № 80, оскільки його було винесено за невиконання наказу 
від 02 жовтня 2015 № 63, який позивачем оскаржено не було.
Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або людей, які його оточують, і навколишнього середовища.
Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 
1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Згідно із статтею 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.
Обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що позовні вимоги в частині визнання незаконності наказу Одеської національної ордена Дружби народів наукової бібліотеки ім. М. Горького від 04 вересня 2015 року № 58, задоволенню не підлягають, саме за пропуском тримісячного строку на звернення до суду, передбаченого частиною першою статті 233 КЗпП України, оскільки вказаний наказ було видано 04 вересня 2015 року, а позов було пред`явлено у січні 2016 року.  
Заявляючи вимогу щодо визнання наказу Одеської національної наукової бібліотеки від 27 жовтня 2015 року № 67 недійсним, позивач зазначала, що він виданий з порушенням вимог законодавства про охорону праці, однак, позивачем не надано доказів того, що робота з ручного фальцювання відноситься до робіт з підвищеною небезпекою для життя та здоров`я працівника, таких відомостей не встановлено і судом під час розгляду справи, а відтак не встановлено і підстав, які б дали право позивачу відмовитись від виконання покладених на неї трудових обов`язків. Тому наказом від 27 листопада 2015 року № 178-к позивача правомірно було звільнено із займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що постанову суду апеляційної інстанції ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Отже, постанову суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 лютого 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
Судді:                                                                                               О. М. Осіян
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович