П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
            
8 листопада 2019 року
м. Київ
 
Справа №826/13796/18
Провадження № 11-351заі19 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Прокопенка О. Б., 
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П.,  Пророка В. В., Рогач Л. І., Ткачука О. С., Яновської О. Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП, Комісія) про визнання протиправним та скасування рішення
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 лютого 2019 року (судді Кравчук В. М., Коваленко Н. В., Гімон М. М., Анцупова Т. О., Стародуб О. П.),
УСТАНОВИЛА:
У серпні 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до КДКП, у якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення КДКП від 18 липня 2018 року № 318дп-18 «Про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_1 » (далі - рішення КДКП, оскаржуване рішення);
- поновити його в органах прокуратури на посаді прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області з 30 липня 2018 року;
- стягнути з Прокуратури Чернівецької області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 вересня 2018 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю на розгляд до Верховного Суду.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішення КДКП, на підставі якого його звільнено з посади, є необґрунтованим, надто суворим і таким, що неправильно кваліфікує дії ОСОБА_1 як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. 
ОСОБА_1 вважає, що усі висновки про наявність у його діях дисциплінарного проступку ґрунтуються лише на протоколах негласних слідчих (розшукових) дій, які згідно зі статтями 254-257 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) не можуть використовуватись для доказування факту вчинення адміністративного чи дисциплінарного правопорушення.
Позивач стверджує, що використання Комісією матеріалів кримінального провадження, в яких зазначено, що він розробив злочинну схему, спрямовану на отримання неправомірної вигоди, вказує на наперед сформоване у Комісії ставлення до нього та рішення про наявність у його діях дисциплінарного проступку.
Вважає, що в основу рішення покладено виключно факт єдиної зустрічі ОСОБА_1 з особою, що мала статус обвинуваченої в іншому провадженні. Проте, на його думку, сам факт такої зустрічі свідчить про малозначність вчиненого. Натомість до нього застосовано найсуворішу санкцію, що не відповідає тяжкості вчиненого проступку.
З огляду на зазначене ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення.
Рішенням від 28 лютого 2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Судувідмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що КДКП, дослідивши зібрані в ході дисциплінарного провадження матеріали, дійшла обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 норм прокурорської етики, вчинення ним дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, що є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону Україні від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1697-VІІ).
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Бурик Олег Манолійович, подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог. 
Позивач вважає, що Комісія безпідставно використала матеріали кримінального провадження для визначення наявності у його діях дисциплінарного проступку та не урахувала малозначності вчиненого (одна зустріч позивача з особою, що мала статус обвинуваченого у кримінальному провадженні).
Позивач стверджує, що суд не урахував практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема у справі «Кузьмін проти Росії», та залишив поза увагою його доводи щодо використання відповідачем у дисциплінарному провадженні щодо нього матеріалів кримінального провадження.
У відзиві на апеляційну скаргу Комісія просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, оскільки, на її думку, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 квітня 2019 року справу передано судді Великої Палати Верховного Суду Саприкіній І. В.
29 травня 2019 року згідно з розпорядженням керівника апарату Верховного Суду                                  № 8/0/30-19, виданого на підставі рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 12 «Про дострокове вибуття судді  Саприкіної І. В. зі складу Великої Палати Верховного Суду», відповідно до підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, та пункту 3.2 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8, призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2019 року справу передано судді Великої Палати Верховного Суду Прокопенку О. Б.
Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані на противагу їм аргументи представника Комісії, перевіривши її матеріали, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
При розгляді справи суд першої інстанції встановив такі фактичні обставини.
Наказом Прокуратури Чернівецької області від 23 березня 2017 року № 115-к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області з 27 березня 2017 року.
18 листопада 2017 року відділом досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42017260220000164, порушене відносно ОСОБА_1 
19 грудня 2017 року ОСОБА_1 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України (далі - КК).
20 грудня 2017 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що виразилось в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у значному розмірі для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2017 року до ОСОБА_1 застосовано запобіжних захід у виді тримання під вартою; 29 грудня 2017 року звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави; 16 січня 2018 року ОСОБА_1 відсторонено від посади.
Наказом Прокуратури Чернівецької області від 5 лютого 2018 року № 62-к ОСОБА_1 відсторонено від посади строком на два місяці з 16 січня 2018 року.
20 грудня 2017 року до Прокуратури Чернівецької області надійшло повідомлення від керівника Кіцманської місцевої прокуратури, що 20 грудня 2017 року ОСОБА_1 не вийшов на роботу у зв`язку з його затриманням 19 грудня 2017 року в порядку статті 208 КПК. Це стало підставою початку проведення з 20 грудня 2017 року службового розслідування щодо ОСОБА_1 , про що його повідомлено листом від 10 січня 2018 року.
20 лютого 2018 року службове розслідування завершено. За результатами цього розслідування Комісією складено висновок про те, що в діях прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_1 можуть вбачатись порушення вимог пунктів 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ, тобто вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості, незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, статей 3, 22 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ «Про запобігання корупції», статті 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 28 листопада 2012 року № 123 (далі - Кодекс професійної етики), присяги прокурора, що є підставами для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.
Під час проведення службового розслідування до Генеральної прокуратури України скеровувався запит від 27 грудня 2017 року № 11-724вих-17 про надання копій окремих матеріалів кримінального провадження, розпочатого щодо ОСОБА_1 , на який надано копії таких документів: протокол затримання від 19 грудня 2017 року, повідомлення про підозру від 20 грудня 2017 року, ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року.
Також у ході службового розслідування опитано дружину ОСОБА_1 , відібрано пояснення керівника Кіцманської місцевої прокуратури. Опитати ОСОБА_1 не виявилось можливим, оскільки на той час щодо нього судом було обрано запобіжний захід.
З наданих матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_1 здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальних провадженнях № 12015260060000354 від 26 червня 2017 року за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою та третьою статті 185, частиною першою статті 263 КК, та № 12017260060000399 від 1 вересня 2017 року за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою та третьою статті 185 КК.
На думку слідства, ОСОБА_1 розробив схему, спрямовану на одержання від  ОСОБА_2 для себе неправомірної вигоди за вчинення в інтересах обвинувачених ОСОБА_2 та його рідного брата ОСОБА_3 дій, а саме за укладення з обвинуваченими угод про визнання винуватості, визначення основного покарання зі звільненням від його відбуття з випробовуванням. До вчинення вказаного ОСОБА_1 залучив свого знайомого ОСОБА_4 
6 грудня 2017 року  ОСОБА_4 за вказівками позивача зустрівся з   ОСОБА_2 та повідомив, що для того, щоб  ОСОБА_1 ініціював питання про призначення ОСОБА_2 та його брату ОСОБА_3 покарання зі звільненням з випробовуванням, йому необхідно передати талони на пальне, комплект автомобільних шин, грошові кошти в сумі 12 тис. грн як завдаток. Також ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_1 після отримання вказаного завдатку повідомить про суму основної неправомірної вигоди.
19 грудня 2017 року близько 18 години ОСОБА_1 на автомобілі під його керуванням разом з ОСОБА_4 під`їхали до ОСОБА_2 , який знаходився поблизу залізничного вокзалу м. Вижниці. У ході зустрічі ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 , що для вирішення питання про призначення йому та його брату ОСОБА_3 покарання та подальшого звільнення від його відбування з випробовуванням йому необхідно надати через ОСОБА_4 неправомірну вигоду у вигляді чотирьох автомобільних шин та грошові кошти в сумі 3000 доларів США. Крім того, ОСОБА_1 наголосив на тому, щоб ОСОБА_2 виконував усі вказівки 
ОСОБА_4 , перебуваючи на території автомийки у м. Вижниці, поклав чотири автомобільні шини до свого автомобіля та забрав гроші в сумі 3000 доларів США, тобто одержав від ОСОБА_2 для ОСОБА_1 неправомірну вигоду.
6 березня 2018 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга виконувача обов`язків прокурора Чернівецької області Мустеци І . В. про вчинення прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. До дисциплінарної скарги додано матеріали, що підтверджують зміст скарги.
Рішенням від 21 березня 2018 року № 377дс-18 Комісія відкрила дисциплінарне провадження, копію якого ОСОБА_1 отримав цього ж дня.
Згідно з письмовими поясненнями прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_1 від 18 квітня 2018 року, які він надавав члену КДКП ОСОБА_9 , ОСОБА_1 не визнає вини у вчиненні злочину, вважає, що докази його вини ґрунтуються на показах потерпілого, з яким він узагалі не зустрічався, не вимагав у нього коштів за виконання певних дій, що входили до його обов`язків як прокурора. В основу підозри слідчим покладено ряд припущень, які нічим не підтверджуються. До уваги не взято, що предметом неправомірної вигоди є кошти, комплект автомобільних шин, талони на пальне. Натомість ОСОБА_1 не мав у користуванні транспортного засобу, а в посередника ОСОБА_4 , якого було затримано із зазначеними коштами, є цивільно-правові відносини з родичами потерпілого, які підтверджуються розписками.
Супровідним листом від 14 травня 2018 року № 25/1/1-34513-17 прокурор відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України на запит члена КДКП ОСОБА_9 надав копії матеріалів кримінального провадження на 109 аркушах та повідомив, що відповідно до частини третьої статті 254 КПК виготовлення копій протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та додатків до них не допускається. Проте можна ознайомитися з ними, оскільки такі знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 42017260220000164.
У зв`язку із цим член КДКП ОСОБА_9 листом від 17 травня 2018 року просив забезпечити ознайомлення з протоколами про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та додатків до них.
За результатами вивчення протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій (аудіо-, відеоконтроль особи від 21 грудня 2017 року, спостереження за особою від 21 грудня 2017 року) у кримінальному провадженні № 42017260220000164 ОСОБА_9 склав довідку.
5 червня 2018 року член КДКП ОСОБА_9 за результатами перевірки обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі, склав висновок                                 № 11/2/4-377дс-82дп-18, яким запропоновано за грубе порушення правил прокурорської етики прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
18 липня 2018 року на засіданні Комісії, в якому брав участь ОСОБА_1 , його представник - адвокат Гуменюк В. В., прийнято оскаржуване рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
У рішенні зазначено, зокрема, що вивченням протоколів негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 42017260220000164 встановлено, що 19 грудня 2017 року о 17 годині 57 хвилин у розмові з обвинуваченим ОСОБА_2 прокурор ОСОБА_1 висловлювався так: «Ти чого людей не слухаєш? Ви звернулися до чоловіка, звернулися. Каже Вам чоловік щось робити, значить треба це робити. Це є особиста вказівка керівництва. Якщо Ви хочете щось зі ОСОБА_5 рішити, то тільки через … тим, що я тобі сказав. Бо він сказав, інакше ніхто за ОСОБА_5 не буде говорити».
Відповідно до оскаржуваного рішення дисциплінарний проступок полягає в тому, що прокурор ОСОБА_1 протягом грудня 2017 року вступив у позаслужбові стосунки з ОСОБА_2 , обвинуваченим по кримінальному провадженні в якому він підтримував публічне обвинувачення, що проявилось у наданні правових консультацій з приводу можливості уникнення реальної міри покарання у виді позбавлення волі. Цими діями прокурор вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ, тобто одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
30 липня 2018 року Прокуратурою Чернівецької області винесено наказ № 460-к, яким застосовано до прокурора Кіцмарської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури (пункт 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VІІ). Підставою винесення цього наказу стало рішення Комісії.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом                         (стаття 131-1 Конституції України).
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом № 1697-VII.
Згідно із частиною другою цієї статті притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.
Пунктом 4 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII установлено, що прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури. 
Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури (пункт 5); систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункт 6).
Частиною першою статті 44 Закону № 1697-VII установлено, що дисциплінарне провадження здійснюється Комісією.
Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Комісією дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
Право на звернення до КДКП з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. КДКП розміщує на своєму вебсайті рекомендований зразок дисциплінарної скарги (частина друга статті 45 Закону № 1697-VII).
Статтею 46 Закону № 1697-VII передбачено порядок відкриття дисциплінарного провадження та проведення перевірки дисциплінарної скарги.
Відповідно до частини четвертої цієї статті після відкриття дисциплінарного провадження член Комісії проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Комісії за результатами перевірки.
Під час здійснення перевірки член Комісії має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об`єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе (частина шоста статті 46 Закону № 1697-VII).
Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений Комісією, але не більш як на місяць (частина дев`ята статті 46 Закону № 1697-VII).
Частиною десятою статті 46 Закону № 1697-VII передбачено, що член Комісії за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член Комісії встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена Комісії щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.
Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд Комісії та мають бути отримані його членами не пізніш як за п`ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься (частина одинадцята статті 46 Закону № 1697-VII).
Згідно із частиною першою статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Комісії. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а в разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання Комісії має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.
Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Комісії заслуховуються пояснення члена Комісії, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п`ята статті 47 Закону № 1697-VII).
Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена Комісії подавати заяву про його відвід (частина шоста статті 47 Закону № 1697-VII).
Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 1697-VII Комісія приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення Комісія за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.
Член КДКП, який проводив перевірку та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування (частина друга статті 48 Закону № 1697-VII).
Частинами третьою та четвертою статті 48 Закону №1697-VII передбачено, що при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.
Копія рішення Комісії вручається прокуророві, стосовно якого воно прийнято, або у семиденний строк надсилається йому поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. У цей же строк копія рішення надсилається керівникові органу прокуратури, в якому прокурор, стосовно якого воно прийнято, обіймає посаду (частина восьма статті 48 Закону № 1697-VII).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора може бути накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
Надаючи оцінку спірному рішенню, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що визначальним у вирішенні цього спору є встановлення обставин щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.
Відповідно до статті 18 Кодексу професійної етики, працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб. Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс. 
Як установлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалати справи, Комісія з?ясувала, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, а саме: дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об?єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, в частині щодо протиправних позаслужбових стосунків - використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб; одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, що є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту 6 частини першої статті 43 Закону                   № 1697-VII. 
Суд також установив, що на час прийняття Комісією оскаржуваного рішення факт вчинення позивачем дій, що містять ознаки корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших кримінальних порушень, не був установлений вироком суду; ОСОБА_1 мав статус підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, тому Комісія не вирішувала питання про дисциплінарну відповідальність ОСОБА_1 на підставі пункту 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, однак, установивши у діях ознаки грубого порушення прокурорської етики, ухвалила рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту 6 цієї норми Закону.
Згідно з Нормами професійної відповідальності та переліком необхідних прав та обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори зобов`язані завжди підтримувати честь та гідність професії, вести себе професійно, відповідно до закону, згідно з правилами та етикою їх професії, в будь-який час дотримуватись найбільш високих норм чесності.
При виконанні своїх обов`язків прокурори, зокрема, повинні справедливо, неупереджено й об`єктивно виконувати свої функції; поважати і намагатися захищати права людини, як це викладено в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 24 Рекомендації Rec (2000) 19 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя (далі - Рекомендація Rec (2000) 19), ухваленій Комітетом Міністрів Ради Європи на 724-му засіданні заступників міністрів 6 жовтня 2000 року).
Текстом Рекомендації Rec (2000) 19 підкреслюються дві істотні вимоги: поважати права окремої особи і прагнути ефективності, за яку прокурор частково несе відповідальність (Коментар до індивідуальних рекомендацій за п. 24 Рекомендації Rec (2000) 19).
Щодо такої відповідальності Рекомендація Rec (2000) 19, зокрема, передбачає, що держава повинна вжити заходів, щоб дисциплінарне судочинство проти прокурорів регулювалося законом і гарантувало справедливу й об`єктивну оцінку та рішення, що є предметом незалежного і неупередженого нагляду (підпункт «ґ» пункту 5).
Так, суд установив, що наявні в дисциплінарному провадженні докази, зокрема, протоколи про результати проведення негласної слідчої дії «Аудіо-, відеоконтроль особи» від 21 грудня 2017 року, які відображають зміст розмови ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , що відбулась 19 грудня 2017 року о 17 годині 57 хвилин, дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 дійсно вступив у позаслужбові відносини з ОСОБА_2 та обговорював з ним результати досудового розслідування у кримінальному провадженні.
За таких обставин Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановлення факту вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а отже, і наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів прокуратури. Тому доводи позивача про відповідність висновків суду фактичним обставинам справи не можна вважати обґрунтованими. 
Велика Палата Верховного Суду вважає безпідставними доводи позивача про протиправне використання матеріалів кримінального провадження для визначення наявності у його діях дисциплінарного проступку, оскільки, як зазначалося раніше, Комісія не вирішувала питання про дисциплінарну відповідальність ОСОБА_1 на підставі пункту 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VI щодо вчинення дій, що містять ознаки корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших кримінальних порушень.
Згідно з практикою ЄСПЛ не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися у контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою чи таке провадження було закрите. Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі. Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Таким чином, Велика Палата Верховного Суду вважає, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 хоч і прийняте на підставі, зокрема, відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження щодо нього, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.
Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня та 2 жовтня 2018 року у справах № 800/547/17 та 9901/454/18 відповідно.
Посилання ОСОБА_1 . в апеляційній скарзі на рішення ЄСПЛ у справі «Кузьмін проти Росії» не може бути підставою вважати, що суд першої інстанції, ухваливши рішення, не урахував практику ЄСПЛ, оскільки обставини дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 відмінні від обставин справи «Кузьмін проти Росії».
При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні щодо виду дисциплінарного стягнення Комісія врахувала характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. 
За таких обставин висновок суду першої інстанції про законність і обґрунтованість оскаржуваного ОСОБА_1 рішення КДКП ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального й процесуального права. 
Міркування і твердження позивача в апеляційній скарзі не спростовують правильності правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених в оскаржуваному рішенні. 
Як убачається з матеріалів справи та зі змісту оскаржуваного судового рішення, суд повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив докази у справі та, належним чином умотивувавши своє рішення, дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 
Велика Палата Верховного Суду не встановила порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315, частини першої статті 316 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що суд прийняв правильне і законне рішення, наведені в апеляційній скарзі доводи позивача висновків суду не спростовують, а отже, немає підстав для скасування рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 лютого 2019 року.
Керуючись статтями 242, 266, 292, 310, 315, 316, 322 КАС, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 лютого 2019 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач | | О. Б. Прокопенко
Судді: | Н. О. Антонюк | В. С. Князєв
| С. В. Бакуліна | Л. М. Лобойко
| В. В. Британчук | Н. П. Лященко
| Ю. Л. Власов | В. В. Пророк
| М. І. Гриців | Л. І. Рогач
| Ж. М. Єленіна | О. С. Ткачук
| О. С. Золотніков | О. Г. Яновська