ПОСТАНОВА
Іменем України

13 листопада 2019 року 
м. Київ
справа №621/1837/17
адміністративне провадження №К/9901/20190/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 08.09.2017р. (суддя - Шахов В.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017р. (судді - Спаскін О.А., Сіренко О.І., Любчич Л.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
встановив: 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
-визнати протиправною відмову Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідок ТУ ДСА в Харківській області від 23.06.2017р. №04-50/346 та №04-50/347.
- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання  у розмірі 82%  з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 04.10.2016р., виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 22958,33 грн. на підставі довідки ТУ ДСА в Харківській області від 23.06.2017р. №04-50/346, а з 01.12.2016р. - 25333,33 грн. на підставі довідки ТУ ДСА в Харківській області від 23.06.2017р. №04-50/347 без обмеження граничного розміру, з врахуванням раніше виплачених сум.
В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідач безпідставно відмовив їй у проведенні  перерахунку грошового утримання з врахуванням  допомоги  на  оздоровлення з  моменту звернення, оскільки вважає, що  допомога  на  оздоровлення  є складовою системи оплати праці судді, входить до структури останньої і при виході у відставку має враховуватись в заробітну плату для обчислення  грошового утримання.
Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 08.09.2017р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017р., позов задоволено.
Визнано протиправною відмову Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в особі Зміївського відділу у здійсненні судді у відставці ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області від 23.06.2017р. за №04-50/346 та №04-50/347.
Зобов`язано Зміївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 82%, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 04.10.2016р., виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 22958,33 грн. на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-50/346 від 23.06.2017р., а з 01.12.2016р., виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 25333,33 грн. на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-50/347 від 23.06.2017р., без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.
З рішенням судів попередніх інстанцій не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обгрунтування касаційної скарги посилається на те, що матеріальна  допомога  на  оздоровлення  є одноразовою виплатою та не входить до складу суддівської винагороди, а тому не входить і до складу  щомісячного довічного грошового утримання  судді.
Заперечуючи проти касаційної скарги позивач просила у її задоволенні відмовити, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
В ході розгляду справи судами встановлено, що постановою ВРУ від 08.09.2016р. №1515-VIII у зв`язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пунктів 2, 9 ч. 5  ст. 126 Конституції України  позивача було звільнено з посади судді Зміївського районного суду Харківської області.
Наказом голови Зміївського районного суду від 03.10.2016р. №02-03/38 ОСОБА_1 відраховано зі штату цього суду.
З 04.10.2016р. позивач перебуває на обліку у відповідача як суддя у відставці та отримує довічне грошове утримання.
29.06.2017р. позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно довідок, виданих ТУ ДСА України в Харківській області від 23.06.2017р. за №04-50/346 та №04-50/347 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням допомоги на оздоровлення.
Листом від 31.07.2017р. відповідач повідомив позивача про те, що 03.07.2017р. прийнято  рішення про відмову в перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання. Свою відмову відповідач мотивував тим, що матеріальна допомога на оздоровлення не передбачена  ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року, а тому підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.                    
Не    погодившись    з    таким    рішенням    пенсійного    органу,    позивач    оскаржила його до суду.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що матеріальна  допомога  на  оздоровлення,  яка виплачувалася позивачу і  з  якої сплачено страхові внески, відноситься до складу  грошового утримання  судді і має враховуватись при визначенні розміру  щомісячного довічного грошового утримання  судді у відставці.
З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав. 
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституційний Суд України у Рішенні від 08.06.2016р. №4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий пп. 2.2 п. 2 мотивувальної частини).
Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати  щомісячного довічного грошового утримання  суддям у відставці.
У рішенні від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував  щомісячне довічне грошове утримання  як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального  утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді;  щомісячне довічне грошове утримання  судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість  щомісячного довічного грошового утримання  полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий п. 7 мотивувальної частини).
Відповідно до ст. 133 Закону №2453-VI (чинної, на момент подання позивачем заяви про звільнення  з  посади судді у відставку) та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016р. №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII; чинної, на момент призначення позивачу довічного грошового утримання та звернення з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання), суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода складається  з  посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Згідно  з  нормами ст. 136 Закону №1402-VIII та ст. 134 Закону №2453-VI суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів  з  виплатою, крім суддівської винагороди,  допомоги  на  оздоровлення  в розмірі посадового окладу.
Статтею 141 Закону №2453-VI (у редакції, чинній на момент виходу позивача у відставку) визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором  щомісячне довічне грошове утримання.
Щомісячне довічне грошове утримання  виплачується судді у розмірі 80%  грошового утримання  судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір  щомісячного довічного грошового утримання  збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру  щомісячного довічного грошового утримання.
Отже, спеціальним законом, який регулює питання призначення  щомісячного довічного грошового утримання  суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні  щомісячного довічного грошового утримання  суддям у відставці, до якого не входить матеріальна  допомога  на  оздоровлення.
За такого правового регулювання, колегія суддів дійшла висновку, що матеріальна  допомога  на  оздоровлення  не входить до складу суддівської винагороди,  з  якої обчислюється  щомісячне довічне грошове утримання  судді у відставці, а тому відповідач, відмовивши позивачу у здійсненні такого  перерахунку, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 19.06.2018р. (справа №592/7834/17), від 09.11.2018р. (справа №730/567/17), від 23.11.2018р. (справа №727/4730/17), від 03.04.2019р. (справа №591/678/17) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
Посилання судів в обгрунтування судових рішень на п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.012004р. №5 є безпідставним, оскільки спеціальним законом, а саме Законом України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.
Крім того, безпідставними є посилання на норми ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки застосування вказаних норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
Також безпідставним є застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20.02.2012р. у справі №21-430а11, від 06.11.2013р. у справі №21-350а13 про те, що матеріальна  допомога  на  оздоровлення  входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати,  з  неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та  щомісячного грошового утримання,  оскільки предметом позову у зазначених справах є  перерахунок  пенсії державних службовців, призначених на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, а в даному випадку предметом позову є  перерахунок щомісячного довічного грошового утримання  судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру  щомісячного довічного грошового утримання  судді у відставці.
Згідно з частинами першою, третьою  статті 351 КАС  підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення  закону  або застосування  закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування  закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи наведене рішення судів першої та апеляційної інстанцій у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права підлягають скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями  345,  349,  351,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України,
постановив:
Касаційну скаргу Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області - задовольнити.
Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 08.09.2017р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017р. - скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук