ПОСТАНОВА
Іменем України

14 листопада 2019 року 
Київ
справа №607/2529/16-а
адміністративне провадження №К/9901/32275/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня         2016 року (судді: Богаченко С.І. (головуючий), Рибачук А.І., Старунський Д.М.)
у справі № 607/2529/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Херсонської митниці ДФС 
про скасування постанов у справах про порушення митних правил,  
В С Т А Н О В И В:
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Херсонської митниці ДФС, в якому просив скасувати постанови в.о. начальника Херсонської митниці ДФС Черкунова В.І. у справах про порушення митних правил від 21 січня 2016 року № 0724/50800/15, № 0725/50800/15, №0726/50800/15, №0727/50800/15, № 0728/50800/15, № 0729/50800/15, №0730/50800/15, №0731/50800/15, № 0732/50800/15 про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до частини третьої статті 470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн за кожне правопорушення.
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області постановою від 22 червня 2016 року адміністративний позов задовольнив, скасував постанови Херсонської митниці ДФС у справах про порушення митних правил №0724/50800/15, №0725/50800/15, № 0726/50800/15, № 0727/50800/15, №0728/50800/15, №0729/50800/15, № 0730/50800/15, № 0731/50800/15, № 0732/50800/15.
Натомість Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 08 грудня 2016 року постанову суду першої інстанції скасував та ухвалив нову, якою відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 
Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від    08 грудня 2016 року та залишити в силі постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року. Зокрема, ОСОБА_1 зазначив, що судом апеляційної інстанції не враховано, що він отримав дозвіл Херсонської митниці ДФС на ввезення транспортних засобів на територію ВЕЗ «Крим», тому з огляду на положення частини другої статті 9 та частини першої статті 10 Митного кодексу України позивач вважає, що цими транспортними засобами він перетнув митний кордон України і на даний час ці транспортні засоби перебувають за межами митної території України.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13 лютого 2017 року відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .
У своїх запереченнях на касаційну скаргу Херсонська митниця ДФС вважає рішення суду апеляційної інстанції законним та обґрунтованим, тому касаційну скаргу позивача просила залишити без задоволення.
02 березня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.
Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суди попередніх інстанцій встановили, що 16 грудня 2015 року головним державним інспектором аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Херсонської митниці ДФС Новіковим А.Г. складено протоколи про порушення митних правил № 0724/50800/15, № 0725/50800/15, №0726/50800/15, № 0727/50800/15, № 0728/50800/15, № 0729/50800/15, №0730/50800/15, № 0731/50800/15, № 0732/50800/15. 
У вказаних протоколах зазначено, що відповідно до інформації, отриманої із ЦБД ЄАІС ДМСУ та витягу з автоматизованої системи митного оформлення ПІК «Інспектор» встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України у зоні діяльності м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС у митному режимі «транзит» наступні транспортні засоби: 08 липня 2015 року марки «FORD TOURNEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , який вивезено              14 липня 2015 року у вільну економічну зону «Крим»; 26 липня 2015 року марки «FORD TRANZIT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , який вивезено 29 липня 2015 року у вільну економічну зону «'Крим»; 21 серпня 2015 року марки «FORD TRANZIT», реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 , який вивезено 24 серпня 2015 року у вільну економічну зону «Крим»; 18 вересня 2015 року марки «FORD TRANZIT», реєстраційний номер НОМЕР_7 , кузов НОМЕР_8 , який вивезено 25 вересня 2015 року у вільну економічну зону «Крим»; 30 вересня 2015 марки «FORD NIEMCY», реєстраційний номер НОМЕР_9 , кузов НОМЕР_10 , який вивезено 09 жовтня 2015 року у вільну економічну зону «Крим»; 16 жовтня 2015 року марки «FORD TRANZIT», peєстраційний номер НОМЕР_11 , кузов НОМЕР_12 , який вивезено 21 жовтня 2015 року у вільну економічну зону «Крим»; 31 жовтня 2015 року марки «FORD TRANZIT», реєстраційний номер НОМЕР_13 , кузов НОМЕР_14 , який вивезено 06 листопада 2015 року у вільну економічну зону «Крим»; 13 листопада 2015 року марки «FORD TRANZIT», реєстраційний номер НОМЕР_15 , кузов НОМЕР_16 , який вивезено                  18 листопада 2015 року у вільну економічну зону «Крим» та 04 вересня 2015 року марки «FORD TRANZIT», реєстраційний номер НОМЕР_17 , кузов НОМЕР_18 , який вивезено 09 вересня 2015 року у вільну економічну зону «Крим». Станом на       16 грудня 2015 року транспортні засоби не вивезено за межі митної території України. У протоколах вказано, що позивач перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки вказаних транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб, що є порушенням митних правил, передбаченим частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.
Під час опитування, яке оформлене протоколом від 16 грудня 2015 року, ОСОБА_1 повідомив, що дійсно ввіз на митну територію України вказані транспортні засоби та в подальшому вивіз їх у вільну економічну зону «Крим» з дотриманням термінів транзиту, які в подальшому відповідно до митних декларацій виїхали до Росії. На підтвердження таких обставин жодних доказів не надано.
На підставі зазначених протоколів, 21 січня 2016 року в.о. начальника Херсонської митниці ДФС Черкуновим В.І. прийнято постанови в справі про порушення митних правил № 0724/50800/15, № 0725/50800/15, № 0726/50800/15, № 0727/50800/15, №0728/50800/15, № 0729/50800/15, № 0730/50800/15, № 0731/50800/15, №0732/50800/15, якими позивача визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 грн, за кожною з постанов.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що ввезення громадянами на територію вільної економічної зони «Крим» транспортних засобів особистого користування, які були поміщені в митні режими «тимчасове ввезення» або «транзит», не є завершенням таких режимів і не може вважатися виконанням громадянами зобов`язання про зворотне вивезення (транзит) транспортних засобів особистого користування.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.  
Відповідно до статті 90 Митного кодексу України (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з частиною другою статті 91 Митного кодексу України митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються, зокрема, прохідним транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України (у тому числі в межах одного пункту пропуску через державний кордон України);
Статтею 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
За положеннями статті 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення (частина перша).
Орган доходів і зборів призначення після представлення товарів, поміщених у митний режим транзиту, та митної декларації або іншого документа, визначеного статтею 94 цього Кодексу, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань державної митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту (частина шоста).
Відповідно до пункту 1.2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від   09 жовтня 2012 року № 1066, митниця відправлення - будь-який митний орган України, з якого починається переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем, а митниця призначення - будь-який митний орган України, в якому закінчується переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем.
Згідно з частиною першою статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Частиною третьою статті 470 Митного кодексу України передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Системний аналіз змісту вищенаведених норм дає підстави для висновку, що відповідальність, передбачена статтею 470 Митного кодексу України, настає у разі перевищення встановленого строку доставки товарів до митного органу призначення, який виконує митні формальності щодо вивезення вказаних товарів за межі митної території України.
Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 статті 3 Закону України від 12 серпня 2014 року       №1636-VII «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» на території ВЕЗ «Крим» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) діє особливий правовий режим економічної діяльності фізичних та юридичних осіб, у тому числі особливий порядок застосування норм регуляторного, податкового та митного законодавства України, а також особливий режим внутрішньої та зовнішньої міграції фізичних осіб. У межах ВЕЗ «Крим» створюється вільна митна зона, що за своїм функціональним типом є одночасно вільною митною зоною комерційного, сервісного та промислового типу згідно із статтею 430 Митного кодексу України.
Відповідно до статті 9 Митного кодексу України територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, становлять митну територію України; для цілей застосування положень розділів V «Митні режими» і IX «Митні платежі» Кодексу території вільних митних зон вважаються такими, що знаходяться поза межами митної території України.
Статтею 10 Митного кодексу України визначено, що межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України.
Разом із цим пунктом 7.1 статті 7 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» встановлено, що на фізичних осіб, які перетинають адміністративний кордон ВЕЗ «Крим», поширюється дія розділу XII Митного кодексу України з урахуванням положень статті 9 цього Закону щодо переміщення валютних цінностей.
Таким чином, ввезення громадянами на територію ВЕЗ «Крим» транспортних засобів особистого користування, що були поміщені в митний режим «транзит» не є завершенням такого режиму і не може вважатися виконанням громадянином зобов`язання про зворотне вивезення (транзит) транспортних засобів особистого користування.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 607/1359/16-а (К/9901/11298/18).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ввіз транспортні засоби до вільної економічної зони «Крим» через контрольні пункти в`їзду-виїзду, що розташовані на адміністративному кордоні з АР Крим, які згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» не призначені для перетинання державного кордону.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що спірні постанови у справах про порушення митних правил прийняті відповідачем правомірно, оскільки позивач у межах строку транзитного перевезення, встановленого для автомобільного транспорту, не здійснив зворотне вивезення транспортних засобів особистого користування та не задекларував їх в інший митний режим.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати їх помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                               І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                                   І.Я. Олендер

                                                                                                                        Р.Ф. Ханова