Постанова
Іменем України 
26 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 718/2663/17 
провадження № 51-1194км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,          
прокурора                                     ОСОБА_5 ,
захисника                                     ОСОБА_6 ,   
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника 
ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2018 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 
№ 12017260110000571, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18 травня 
2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 13 серпня 2017 року, о 01:00, перебуваючи на території ресторану «Лісова казка» у 
с. Брусенки Кіцманського району Чернівецької області, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, умисно, таємно, викрав належний потерпілому ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Самсунг А5», вартістю 9 999, 17 грн, яким розпорядився на власний розсуд.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року вирок районного суду щодо ОСОБА_8 змінено. Постановлено виключити з вироку вказівку суду про посилання як на докази заяву зізнання ОСОБА_8 від 
13 вересня 2017 року про вчинення ним крадіжки телефону та рапорт працівника поліції ОСОБА_10 з цього приводу (т. 1 а. п. 1, 35).
В іншій частині вирок місцевого суду залишено без зміни.    
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ставить питання про скасування вироку районного суду і ухвали суду апеляційної інстанції та про закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості   ОСОБА_8 . 
В обґрунтування своїх вимог захисник вказує на те, що суд першої інстанції в основу вироку поклав недопустимі докази, оскільки всі письмові документи є похідними від заяви засудженого про скоєння ним злочину. 
Стверджує, що в порушення  вимог ст. 214 КПК України, зокрема до внесення відомостей до ЄРДР слідчими органами було проведено ряд слідчих та розшукових дій, а також зазначає про порушення вимог п. 12 ст. 290 КПК України.
Вказані вище порушення, на думку захисника, призвели до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування судами вимог процесуального закону.
При цьому захисник вказує на те, суди першої та апеляційної інстанцій при ухваленні своїх рішень не звернули уваги на розбіжності даних про об`єкт дослідження викладених у висновку експерта при встановленні ринкової вартості вкраденого мобільного телефону з даними в матеріалах кримінального провадження.  
Також стверджує, що рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України і, що у ньому всупереч вимогам ст. 419 КПК України не надано належної оцінки доводам апеляційної скарги захисників, які є аналогічними викладеним вище доводам його касаційної скарги. Крім цього, вказує, що апеляційний суд під час перегляду рішення суду першої інстанції безпосередньо не дослідив докази у кримінальному провадженні та надав їм іншу оцінку ніж ту яку було надано місцевим судом.

Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечення на касаційну скаргу захисника не подавались.
У судовому засіданні захисник  ОСОБА_6 підтримав подану касаційну скаргу, а прокурор заперечував проти її задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
При цьому відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України  суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Таким чином, переглядаючи судові рішення, суд касаційної інстанції виходить із встановлених судовими інстанціями фактичних обставин справи.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог закону судами першої та апеляційної інстанції було дотримано в повному обсязі.
Доводи касаційної скарги захисника про порушення  слідчими органами вимог 
ст. 214 КПК України, зокрема проведення ряду слідчих та розшукових дій до внесення відомостей до ЄРДР є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження. 
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
 
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, на виконання вказаних вимог закону, 14  вересня 2017 року відповідно до рапорту о/у Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_10 від 13 вересня 20017 року та заяви 
отриманої від ОСОБА_11 про вчинення крадіжки мобільного телефона від 
13 вересня 2017 року, до ЄРДР були внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення і розпочато досудове розслідування.
Враховуючи наведене вище, всі слідчі та розшукові дії проводились слідчими органами після внесення відомостей до ЄРДР відповідно до норм чинного законодавства.
Стосовно доводів касаційної скарги захисника про недопустимість доказів та неналежну їх оцінку, то суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до статті 94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 
Так, згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо та не може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, а згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав у судовому засіданні або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.
Вказаних вимог закону при ухваленні рішення судом першої інстанції  було дотримано.
Висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував проаналізувавши показання потерпілого, свідків, які були допитані в судовому засіданні та безпосередньо дослідивши процесуальні докази у провадженні, які отримали належну оцінку. Вирок відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є законним та вмотивованим.
Зокрема, судом взяті до уваги: показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що дійсно за вказаних обставин, місця та часу, він залишив свій мобільний телефон на столику у бесідці на території ресторану «Лісова казка», а коли повернувся, то телефону вже не було. У вказаному місці перебував засуджений та останнім залишав його. 
Обґрунтовано покладені в основу вироку і показання свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що у потерпілого пропав телефон, а ОСОБА_13 повідомив йому, що засуджений його взяв і звернувся  до ОСОБА_13 з приводу його продажу; показання свідка ОСОБА_13 , який показав, що ОСОБА_8 дав йому телефон «Самсунг А5» чорного кольору, який він знайшов, для продажу. Після чого ОСОБА_13 перебуваючи на автомийці, запропонував ОСОБА_14 купити вказаний телефон; показаннями свідка   ОСОБА_14 , який пояснив, що 
ОСОБА_13 в присутності ОСОБА_15 та ОСОБА_8 запропонував купити телефон, який він придбав. Телефон мав пошкодження задньої кришки, яку він замінив. 
Здійснено судом посилання і на показання свідка ОСОБА_16 , який повідомив, що в ту ніч ОСОБА_8 знайшов телефон та розумів, що він належить 
ОСОБА_9 . Наступного дня ОСОБА_9 сказав, що у нього пропав телефон, який свідок бачив на столику у вказаному вище закладі. 
Стаття 86 КПК України встановлює, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. 
Дотримуючись вказаних вимог закону, судом досліджено письмові доказами, яким надано належну оцінку.
Таким чином, зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, із достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки.
У вироку суду відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 , досліджених та оцінених із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладені виключно ті докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності за винятком тих доказів, які апеляційним судом було визнано недопустимими та виключено з рішення суду першої інстанції. 
При цьому суд оцінив докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України.
Крім цього, судом належним чином проаналізовано висновок експерта № 1002-А від 21 листопада 2017 року. Вказаним висновком експерта було встановлено лише ринкову вартості мобільного телефону марки «Samsung А5». Також ураховано при цьому  показання свідка ОСОБА_14 про заміну пошкодженої деталі телефону. А тому, розбіжності даних про об`єкт дослідження викладених у висновку експерта з даними в матеріалах кримінального провадження, про які заявляла сторона захисту, не впливають на висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та не спростовують інших доказів винуватості засудженого. 
Разом з цим, доводи касаційної скарги захисника про недопустимість всіх письмових доказів, оскільки вони є похідними від заяви засудженого про скоєння ним злочину, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на положеннях кримінального процесуального закону та матеріалах кримінального провадження.
Також, колегія суддів не погоджується з твердженням захисника про порушення вимог п. 12 ст. 290 КПК України, адже, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засудженому та його захисникам було надано доступ до матеріалів досудового розслідування у одному томі, який вміщував 149 аркушів. 
Так, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Прокурором було повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Згідно з протоколомпро надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування слідчий надав доступ засудженому та його захисникам до матеріалів кримінального провадження, у тому числі до всіх доказів.   
Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження при їх відкритті та наданні доступу до них у порядку ст. 290 КПК України, а також при врученні копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 293 КПК України засуджений та його захисники, зазначили, що ознайомлені з матеріалами в повному обсязі, будь-яких зауважень та клопотань не заявляли. 
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст.419 КПК України належно оцінив доводи, викладені в апеляційній скарзі захисників, які є аналогічні доводам касаційної скарги захисника ОСОБА_7 , та обґрунтовано задовольнив її частково. 
У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 
ст. 185 КК України, та правильність кваліфікації його дій.
Доводи касаційної скарги захисника про те, що суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення, не дотримався принципу безпосередності дослідження доказів, зокрема, не дослідив повторно та повно обставини, встановлені місцевим судом та надав їм іншу оцінку ніж ту яку було надано місцевим судом є безпідставними з огляду на наступне.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. 
У свою чергу положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Виходячи з такої засади кримінального провадження, як безпосередність дослідження доказів (п. 16 ч. 1 ст. 7, ст. 23 КПК України), апеляційний суд не вправі давати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо доказів, наданих стороною обвинувачення й захисту, не було безпосередньо досліджено під час апеляційного перегляду кримінального провадження.
Згідно з приписами ч 3 ст. 404 КПК України, повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання допускається лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. У даній справі такої умови апеляційний суд не встановив. Сам по собі факт непогодження з висновками суду, не є підставою для повторного дослідження доказів. Тому, при здійсненні апеляційної процедури не було допущено істотних порушень вимог ст. 404 КПК України.
Ухвала апеляційного суду мотивована належним чином та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Інші доводи, викладені в касаційній скарзі та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої або апеляційної інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень. 
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, касаційну скаргу захисника має бути залишено без задоволення, а судові рішення – без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
ухвалив:                                                           
Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2018 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                           ОСОБА_3