ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року 
м. Київ

Справа №  924/751/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О.В. - головуючого, Жукова С.В., Огородніка К.М.

за участю секретаря судового засідання Озерчук М.М.

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 (Юрчук М.І. - головуючий, судді: Крейбух О.Г., Демидюк О.О.) 
та рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.01.2019                                     (суддя Танасюк О.Є.)
у справі № 924/751/8

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" 
про стягнення 1780574,32 грн
та за зустрічним позовом Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз"
до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1.договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016 

Учасники справи:
представник ПАТ "НАК "Нафтогаз України" - не з`явився; 
представник ДП "Шепетівкагаз" - не з`явився;

1.          Короткий зміст позовних вимог
1.1           23.08.2018 Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до суду з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства „Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз" (далі - відповідач, ДП „Шепетівкагаз" ПАТ по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз")  заборгованості у загальній сумі 1780574,32 грн, з яких: 951328,06 грн - пеня; 225718,35 грн - 3% річних; 603527,91 грн - інфляційні втрати.
1.2          Вимоги первісного позову мотивовані тим, що відповідач допустив прострочення оплати за поставлений природний газ, зокрема щодо тих сум, які він мав би сплатити власними грошовими коштами, що призвело до виникнення заборгованості відповідача за договором купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016 та права позивача здійснити нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу.
1.3          ДП "Шепетівкагаз" ПАТ по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" подало зустрічну позовну заяву до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про визнання недійсним абзацу 8 п.6.1 розділу 6 "Порядок та умови проведення розрахунків" договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016, укладеного між позивачем та відповідачем, наступного змісту: "Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк".
1.4          Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що спірні положення Договору суперечать чинному законодавству, а саме Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

2.          Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.1           16.01.2019 Господарським судом Хмельницької області ухвалено рішення, яким у первісному позові відмовлено. Зустрічний позов задоволено, визнано недійсним абзац 8 п.6.1 договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016, укладеного між сторонами. Стягнуто з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на користь ДП "Шепетівкагаз" ПАТ по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" 1762,00 грн витрат по оплаті судового збору. 
2.2          Рішення суду першої інстанції мотивоване наступним: 
2.2.1          щодо вимог первісного позову: 
- під час здійснення правовідносин у даному спорі здійснення розрахунків здійснювалося як шляхом сплати грошових коштів, так і підписання спільних протокольних рішень;
- з наданих сторонами у справі розрахунків встановлено, що відповідачем за первісним позовом своєчасно здійснювались розрахунки за спожитий ним газ. Інша ж частина оплачувалась шляхом підписання спільних протокольних рішень;
- підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України" у такий спосіб виявив свою згоду здійснити розрахунки відповідно до згаданого Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 22.08.2016 №16-465-Н;
- незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови. Вказану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 18.04.2018 у справі №906/790/16;
- судом першої інстанції встановлено, що відповідачем за первісним позовом належним чином виконувались умови спільних протокольних рішень, тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для нарахування 3% річних, втрат від інфляції та пені на суми, які оплачувалися за спільними протокольними рішеннями.
2.2.2          щодо вимог зустрічного позову:
- сторони договору позбавлені можливості врегулювати в договорі питання щодо строків та порядку виконання зобов`язання, виконання кого залежить від компенсацій з державного бюджету, оскільки такий порядок викладений у відповідних нормативно-правових актах;
- у абз. 8 п.6.1 договору сторони фактично встановили строк та порядок виконання зобов`язання, яке здійснюється із державного бюджету України та регулюється відповідними нормативно-правовими актами, що є неправомірним;
- питання дійсності договору або певної його частини підлягає встановленню на момент укладення такого договору, тому втрата чинності постановою №20 від 11.01.2005 з 08.11.2017 не впливає на суперечність її положенням абз. 8 п.6.1 договору від 22.08.2016;
- оскільки сторонами в договорі встановлено строк та порядок розрахунків, які проводяться з державного бюджету, а саме, в частині відшкодування пільг та субсидій, що підлягає регулюванню та врегульовано на законодавчому рівні, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наведене суперечить чинному законодавству, а саме, чинній на момент укладення договору постанові Кабінету Міністрів України  №20 від 11.01.2005.
2.3           03.07.2019 Північно-західний апеляційний господарський суд своєю постановою залишив в силі рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.01.2019 щодо відмови у задоволенні первісного позову та скасував в частині задоволення зустрічного позову, ухваливши рішення про відмову у зустрічному позові.
2.4          Постанова суду  апеляційної інстанції мотивована наступним:
2.4.1          щодо вимог первісного позову:
- підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України" у такий спосіб виявив свою згоду здійснити розрахунки відповідно до згаданого Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за Договором купівлі-продажу;
- незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у справах №906/790/16, №905/1100/18, №924/296/18;
- відповідачем за первісним позовом  своєчасно здійснювались розрахунки за спожитий ним газ. Інша ж частина оплачувалась шляхом підписання спільних протокольних рішень. 
- відповідач за первісним позовом належним чином виконував умови спільних протокольних рішень, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування 3% річних, втрат від інфляції та пені на суми, перераховані спільними протокольними рішеннями.
2.4.2          щодо вимог зустрічного позову:
- зміст зустрічного позову ДП "Шепетівкагаз" ПАТ "Шепетівкагаз" про визнання недійсним абз.8 пункту 6.1 Договору купівлі-продажу не містить обґрунтувань щодо невідповідності цього пункту договору вимогам закону або порушення прав позивача. Окрім того, до зустрічного позову не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76-77 ГПК України;
- зміст Договору купівлі-продажу в цілому та п.6.1 зокрема відповідають вимогам цивільного та господарського законодавства, у тому числі положенням пункту 20 розділу "Порядок та умови проведення розрахунків" Примірного договору;
- оспорюваний  абзац 8 п.6.1 Договору купівлі-продажу не суперечить актам цивільного законодавства, а виконання умов зазначеного договору шляхом прийняття природного газу, здійснення оплати за отриманий товар на умовах, визначених цим договором, свідчить про погодження та прийняття сторонами усіх умов оспорюваного договору.
          
3.           Встановлені судами попередніх інстанцій обставини
3.1            22.08.2016 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як продавцем, та ДП "Шепетівкагаз" ПАТ по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз", як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу природного газу №16-465-Н(далі - Договір купівлі-продажу), за умовами якого (п.п.1.1, 1.2) продавець зобов`язується передати покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем для постачання побутовим споживачам.
          Продавець передає покупцеві з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 22647,685 тис. куб. м., у тому числі за місяцями: жовтень - 2277,670 тис. куб. м., листопад - 3304,893 тис. куб. м, грудень - 4639,754 тис. куб. м., січень - 5241,824 тис. куб. м, лютий - 4090,622 тис. куб. м, березень - 3092,922 - тис. куб. м. Обсяги природного газу, які планується передати згідно з цим договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку (п.п.2.1, 2.2 Договору купівлі-продажу).
3.2           Порядок приймання-передачі природного газу врегульований сторонами у розділі 3 Договору купівлі-продажу, згідно з п.п.3.2-3.4 якого (з урахуванням додаткової угоди №1 від 28.10.2016) приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці купівлі-продажу, оформлюється актом приймання-передачі. Покупець зобов`язується подати не пізніше 08 числа місяця, що настає за місяцем постачання природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця (за її наявності) два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Продавець до 12 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, повертає покупцеві один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою (за її наявності). У разі не підписання продавцем акта приймання-передачі природного газу продавець у той же строк письмово повідомляє покупцеві про причини такого не підписання акта та надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта.
3.3          Відповідно до п.п.5.1, 5.3 Договору купівлі-продажу (в редакції додаткової угоди №1 від 28.10.2016) ціна за 1000 куб. метрів природного газу, який передається за цим договором, без урахування податку на додану вартість у розмірі 20 відсотків, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обов`язками (включно) становить 4954,10 грн за 1000 куб. метрів природного газу, крім того податок на додану вартість у розмірі 20 відсотків. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.
3.4           Згідно з п.6.1 Договору купівлі-продажу (в редакції додаткової угоди №1 від 28.10.2016) оплата за газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 (Офіційний вісник України, 2005, №2, ст. 88) і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк. Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90-го дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 (Офіційний вісник України, 2005, №2, ст. 88), має бути здійснений до закінчення 90-го дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк. Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.
3.5          В п.п.7.1, 7.2 Договору купівлі-продажу передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором. У разі невиконання покупцем п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.
3.6          Відповідно до п.11.1 Договору купівлі-продажу він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.
3.7           Сторонами було підписано низку додаткових угод до Договору купівлі-продажу, а саме: додаткову угоду №1 від 28.10.2016, якою викладено п.п.2.4, 3.1-3.5, 4.1, розділ 5, п.п.6.1, 7.2 у іншій редакції; додаткову угоду №2 від 28.11.2016, якою викладено п.2.1 у іншій редакції; додаткову угоду №3 від 20.01.2017, якою викладено п.2.1 у іншій редакції; додаткову угоду №4 від 07.06.2017, якою викладено п.2.1 у іншій редакції. 
3.8          На виконання умов Договору купівлі-продажу продавець передав, а покупець отримав природний газ власного видобутку виключно для постачання побутовим споживачам, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016 на суму 13540565,94 грн, від 30.11.2016 на суму 19647324,49 грн, від 31.12.2016 на суму 27582966,35 грн, від 31.01.2017 на суму 31162224,34 грн, від 28.02.2017 на суму 24318420,54 грн, від 31.03.2017 на суму 18387173,86 грн. 
Відповідачем було здійснено оплату за спожитий газ в сумі 134638675,52 грн, що підтверджено і відображено в довідці про операції та довідці про сальдо за період з 01.08.2016 по 31.03.2018, інформації щодо розрахунків за договором.
3.9           Між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Департаментом фінансів в Хмельницькій області, дочірнім підприємством "Шепетівкагаз" публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості укладено Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. Вказаними рішеннями сторонами погоджено, що предметом таких рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій". 
У п.4 спільних протокольних рішень зазначено, що сторони, що підписали це спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків за невиконання своїх зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України. Спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням (п.5.2 рішення).
3.10           Погашення заборгованості за Договором купівлі-продажу спільними протокольними рішеннями відбувалось наступним чином: спільне протокольне рішення №1276 від 20.02.2017 - 21154179,64 грн (платіжне доручення №70 від 21.02.2017); №1275 від 20.02.2017 - 908624,46 грн (платіжне доручення №69 від 21.02.2017); №1693 від 16.03.2017 - 22777226,95 грн (платіжне доручення №104 від 17.03.2017); №2386 від 20.04.2017 - 21988421,61 грн (платіжне доручення №154 від 21.08.2017); №2607 від 17.05.2017 - 3447919,70 грн (платіжне доручення №196 від 21.08.2017); №236 від 18.01.2017 - 41578390,14 грн (платіжне доручення №1 від 19.01.2017); №3243 від 16.12.2016 - 17850000 грн (платіжне доручення №1460 від 19.12.2016); №2992 від 22.11.2016 - 12820000 грн (платіжне доручення №1374 від 22.11.2016); із посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.
Позивач надав до матеріалів справи належним чином завірені копії підписаних та скріплених печатками актів звіряння розрахунків за надані населенню пільги, субсидії, компенсації, які укладалися між ДП "Шепетівкагаз" ПАТ по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" та Шепетівського міського управління праці та соціального захисту населення у період із 01.11.2016 по 01.04.2017.

4.           Короткий зміст вимог касаційної скарги 
4.1           15.08.2019 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало касаційну скаргу, у якій просило скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 в частині відмови у задоволенні первісного позову, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.01.2019 скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким позов ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задовольнити повністю.

5.           Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5.1          В оскаржуваній частині рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм процесуального права, а саме ст. ст. 11, 74, 76, 77, 86, 236, 238 ГПК України, оскільки суди попередніх інстанцій, посилаючись на факт укладення спільних протокольних рішень, не з`ясували всіх обставин справи, неправильно застосували норми матеріального права щодо наслідків укладення договору та не врахували доводів і доказів, наданих скаржником.
5.2          Нарахування скаржником платежів відповідно до ст. 625 ЦК України на всю суму заборгованості за укладеним з відповідачем договором, в тому числі суму боргу, визначену по спільним протокольним рішенням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, є обґрунтованим та законним.
5.3          Висновки судів попередніх інстанцій про те, що наслідком укладення спільних протокольних рішень у цій справі є зміна порядку і строку проведення розрахунків не відповідає дійсності, не підтверджується обставинами справи та не узгоджується з положеннями норм законодавства та умов договору, погоджених сторонами.
5.4          Поза увагою судів залишено те, що із загальної суми поставленого природного газу у розмірі 134638675,52 грн пільгами та субсидіями було сплачено суму у розмірі 124674762,50 грн, відтак різниця у сумі 9963913,02 грн була сплачена відповідачем не по постанові Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, а власними коштами.
5.5          Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 31.05.2019 у справі №924/296/18 виокремлює кошти, сплачені спільними протокольними рішеннями та кошти сплачені у звичайному порядку, і лише в частині, яка була сплачена за рахунок коштів державного бюджету, договірні відносини зазнають  регулюючого впливу.
5.6          В частині відмови у зустрічному позові постанова апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку про те, що оскаржуваний абзац 8 пункту 6.1 договору купівлі-продажу природного газу не суперечить актам цивільного законодавства, а виконання умов зазначеного договору шляхом прийняття природного газу, здійснення оплати за отриманий товар на умовах, визначених цим договором, свідчить про погодження та прийняття сторонами усіх умов оспорюваного договору.

6.           Узагальнені доводи інших учасників у справі щодо касаційної скарги
6.1          Відповідач за первісним позовом у відзиві заперечував проти доводів касаційної скарги, зазначаючи про те, що внаслідок укладання та підписання Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природним газ сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за поставлений природний газ, а в частині проведення розрахунків за власні кошти відповідача строк здійснення відповідних платежів порушено не було, що свідчить про відсутність правових підстав для нарахування та стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

7.           Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
7.1          Згідно з частиною 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (далі -  ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
          Позивач оскаржує рішення судів попередніх інстанцій лише в частині відмови у задоволенні первісного позову, в решті - рішення не оскаржуються. 
7.2          Згідно з нормами ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.      Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
7.3          Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).
          Норми ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України визначають, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
7.4           Між сторонами існують правовідносини з купівлі-продажу природного газу на підставі договору №16-465-Н від 22.08.2016 (далі - Договір купівлі-продажу).
          Спір по первісному позову стосується дотримання відповідачем, як  покупцем, строків здійснення розрахунків за отриманий від позивача природний газ та наявності підстав для нарахування відповідачу пені, інфляційних втрат та 3% річних. 
7.5          Згідно зі ст. ст. 655, 692, 693 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором,- у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
7.6           Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 134638675,52 грн, про що сторонами було складено та підписано накладні на відпуск товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання цінностей та акти приймання-передачі природного газу, копії яких наявні в матеріалах справи.
Відповідач повністю розрахувався з позивачем, перерахувавши в оплату за спожитий газ грошові кошти у сумі 134638675,52 грн, що підтверджено і відображено в довідці про операції та довідці про сальдо за період з 01.08.2016 по 31.03.2018, інформації щодо розрахунків за договором. При цьому, розрахунки проводилися між сторонами з урахуванням Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, укладених між ГУ ДКС України в Хмельницькій області, Департаментом фінансів в Хмельницькій області, ДП "Шепетівкагаз" ПАТ по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" та НАК "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості  відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Спільні протокольні рішення).
7.7          Позивач вважає, що має право здійснити нарахування відповідно до ст. 625 ЦК України на всю суму заборгованості за Договором купівлі-продажу, в тому числі на суму боргу, визначену по Спільним протокольним рішення. При цьому, за розрахунками позивача із загальної суми поставленого природного газу пільгами та субсидіями було сплачено суму у розмірі 124674762,50 грн, а решта у сумі 9963913,02 грн сплачено відповідачем не по постанові Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, а власними коштами з порушенням встановлених у Договорі купівлі-продажу строків, що також дає підстави для застосування норм ст. 625 ЦК України.
          З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
7.8           Статтею 7 ГК України визначено, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами. 
          Згідно з ч.ч.1-3 ст. 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів. 
7.9           Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз". Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Порядок).
          Аналіз змісту Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.
          В п.7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.
          З наведеного слідує адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.
          Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.
          Правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в частині, що стосується отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача, зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій, соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій, у зв`язку з чим на виконання таких законодавчих актів Державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти. Тобто, Держава фактично визнає неспроможність підприємства паливно-енергетичного комплексу  забезпечити вчасні розрахунки (залежно від рівня наданих пільг і субвенцій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності). Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а перераховуються на рахунок, в даному випадку - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (позивачеві).
          Наведене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду від 13.09.2019 у справі №927/752/18 та від 23.09.2019 у справі №908/885/18.
7.10          Також колегія суддів враховує правову позицію, викладену в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №924/296/18, згідно з якою незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови. Підписавши спільні протокольні рішення сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, у тому числі за договором.
          Наведеним спростовуються доводи скаржника, зазначені у п.5.3 даної постанови про те, що Спільні протокольні рішення не змінюють строків та умов розрахунків за Договором купівлі-продажу.
7.11  За твердженням скаржника, підставою для стягнення пені та застосування наслідків за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, є наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, яка була несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів.
          Однак судами попередніх інстанцій не встановлено і матеріалами справи не підтверджено наявності суми боргу, яку відповідач несвоєчасно сплатив за рахунок власних коштів. Наведений позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат не відповідає встановленим обставинам справи, у зв`язку з чим місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування положень ст. 611 та ч.2 ст. 625 ЦК України і стягнення з відповідача 951328,06 грн пені, 225718,35 грн 3% річних та 603527,91 грн інфляційних втрат.
          При цьому колегією суддів враховано правову позицію про відсутність підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із непідтвердженням позивачем наявності суми боргу, яка була б несвоєчасно сплачена покупцем природного газу за рахунок власних коштів, наведену у постановах Верховного Суду у справах №918/181/18, №918/910/15, №902/514/18, №907/864/17 та №908/885/18, правовідносини в яких є подібними з правовідносинами сторін у цій справі.
7.12          Зважаючи на встановлені у даній справі обставини, колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи касаційної скарги, наведені у п.5.1 даної постанови, щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.
          Решта аргументів касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного господарських судів у даній справі, а відтак не можуть слугувати підставами для зміни чи скасування цих рішень в оскаржуваній частині.
7.13          Згідно з п.1 ч.1 ст. 308, ст. 309 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити оскаржувані судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних підстав.  
          Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження за результатами перегляду даної справи, у зв`язку з чим касаційна скарга задоволенню не підлягає і витрати, пов`язані з її поданням, покладаються на скаржника.
7.14          З огляду на викладене та з урахуванням положень п.1 ч.1 ст. 308, ст. 309 ГПК України постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.01.2019 у справі №924/751/18 (в оскаржуваній позивачем за первісним позовом частині) підлягають залишенню без змін, як законні та обґрунтовані з мотивів, наведених в цій постанові. 
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.01.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            О.В. Васьковський
Судді                                                                                С.В. Жуков
                                                                                К.М. Огороднік