Постанова
іменем України
29 жовтня 2019 року
м. Київ
справа  № 688/3742/16-к 
провадження № 51- 6713км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
засудженого                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                        ОСОБА_6 ,   
прокурора                                       ОСОБА_7 ,   
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги представника потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та цивільного позивача СФГ «Кузьминці» – адвоката ОСОБА_10 , а також потерпілого ОСОБА_9 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 березня 2018 року у кримінальному провадженні №  12014240240000033 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романово та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та частинами 3 і 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.
На підставі ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_5 звільнено від покарання у зв`язку зі закінченням строків давності.
Місцевий суд установив, що в березні 2013 року ОСОБА_5 займаючи посаду виконавчого директора Селянського (фермерського) господарства «Кузьминці», (далі – СФГ «Кузьминці»), тобто будучи службовою особою, для забезпечення уявної достовірності бухгалтерського обліку, шляхом зловживання своїм службовим становищем, у приміщенні контори СФГ «Кузьминці», що в с. Кузьминці Теофіпольського району Хмельницької області, усвідомлюючи, що засновники цього господарства ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які перебували у трудових відносинах із вказаним господарством, не проживають в с. Кузьминці та не приїдуть для отримання заробітної плати у касі господарства, поставив свій підпис навпроти прізвищ вказаних осіб у відомості про видачу їм заробітної плати за березень 2013 року, тобто вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.
Цим же вироком ОСОБА_5 виправдано за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3 і 5 ст. 191 КК у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цих злочинів.
Цивільні позови ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , а також цивільний позов СФГ «Кузьминці» до Сільськогосподарського виробничого кооперативу  «Кузьминці» та до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди залишено без розгляду.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів по справі.
При перегляді вироку Апеляційний суд Хмельницької області ухвалою від 27 березня 2018 року рішення місцевого суду змінив: виключив із його резолютивної частини інкриміновані ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 366 КК епізоди за             липень-серпень 2013 року, і закрив у цій частині кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Вирішено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 366 КК (по епізоду за березень 2013 року) до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. У решті вказаний вирок залишено без змін.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційних скаргах, які є аналогічними за змістом, потерпілий ОСОБА_9 та  адвокат ОСОБА_10 просять скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
На думку скаржників, місцевий суд порушив права потерпілих, передбачені        п. 8 ч. 1 та пунктами 2, 3 ч. 3 ст. 56 КПК, оскільки 10 та 11 серпня 2017 року провів судовий розгляд без участі представника потерпілих – адвоката ОСОБА_10 , незважаючи на клопотання останнього про відкладення розгляду справи. А тому вважають, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з недотриманням положень п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Стверджують, що при перегляді вироку суд апеляційної інстанції всупереч вимогам закону визнав, що зазначені порушення не вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення та не є істотними, і безпідставно, на їхню думку, залишив цей вирок без зміни. А тому вважають, що ухвала апеляційного суду також є незаконною і підлягає скасуванню.        
Позиція учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 вимоги касаційних скарг підтримала частково, просила ухвалу апеляційного суду скасувати  і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Засуджений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 заперечили проти задоволення касаційних скарг і просили залишити судові рішення без зміни.
Іншим учасникам було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не прибули. Потерпілий ОСОБА_9 у письмовому клопотанні просив Верховний Суд (далі – Суд) розглянути касаційні скарги без його участі та без участі його представника – адвоката ОСОБА_10 .

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК  суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Згідно з положень п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
За приписами ст. 412 КПК під істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону розуміються такі порушення цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 згаданої норми судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо розгляд справи здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Положеннями ч. 3 ст. 56 КПК  передбачено права потерпілого  у кримінальному провадженні, у тому числі право бути завчасно повідомленим про час і місце судового розгляду, право брати участь у розгляді справи в суді, а також у безпосередній перевірці доказів судом, тощо.
Згідно зі ст. 325 КПК у випадку, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. 
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 56 КПК протягом кримінального провадження потерпілий має право мати представника, який згідно з ч. 4 ст. 58 КПК користується процесуальними правами потерпілого, крім тих процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.  
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, інтереси потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_8 у суді першої інстанції представляли адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з якими потерпілими були укладені угоди про надання правової допомоги відповідно 18 грудня 2015 року та 21 лютого 2017 року (т. 1 а.  121, 122, т. 3 а. с. 92, 93).
У судовому засіданні 06 червня 2017 року представники потерпілих – адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були належним чином повідомлені судом про розгляд справи 10 та 11 серпня 2017 року (т. 3 а. с. 237 – 240). При цьому останні під розписку отримали судові повістки на вказані дні як для себе, так і для потерпілих, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції підтвердив  і адвокат ОСОБА_10 .
Незважаючи на це, у судове засідання 10 серпня 2017 року ні потерпілі, ні їхні представники не з`явилися. Лише адвокат ОСОБА_10 у телефонному режимі повідомив суд про неможливість прибути в судове засідання у зв`язку з перебуванням його на лікуванні і просив відкласти розгляд справи на інший день. 
Місцевий суд, обговоривши заявлене адвокатом ОСОБА_10 клопотання та взявши до уваги відсутність повідомлень від потерпілих, а також від іншого їхнього представника – адвоката ОСОБА_11 щодо можливості прибути в судове засідання, заслухавши позицію прокурора та сторони захисту, у відповідності до положень ст. 325 КПК дійшов висновку про можливість продовження розгляду справи без участі потерпілих та їх представників.
У наступне судове засідання 11 серпня 2017 року потерпілі та їх представники   знову не прибули. Від представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 надійшло  клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні. При цьому від іншого представника потерпілих – адвоката ОСОБА_11 , а також від самих потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 жодних заяв чи клопотань не надходило. 
За таких обставин, суд першої інстанції зважаючи на відсутність будь-яких повідомлень від адвоката ОСОБА_11 та потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про їх неможливість прибути в судове засідання, заслухавши думку учасників процесу, у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 відмовив,  та враховуючи положення вищезазначеної норми кримінального процесуального закону дійшов висновку про можливість продовжити судовий розгляд у відсутності сторони потерпілих.         
Колегія суддів вважає, що таке рішення місцевого суду не суперечить вимогам кримінального процесуального закону та узгоджується з положеннями ст. 325 КПК, оскільки будь-яких повідомлень про неможливість прибути у судове засідання з поважних причин від іншого представника потерпілих – адвоката ОСОБА_11 та від самих потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 до суду не надходило.  
У доводах своїх касаційних скаргах потерпілий ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_10 не зазначають, яким чином ці обставини вплинули на законність постановленого місцевим судом вироку у справі, і таких даних із матеріалів кримінального провадження колегія суддів не вбачає.
Враховуючи наведене, Суд вважає, що викладені у касаційних скаргах стороною потерпілих доводи про порушення місцевим судом вимог п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК є безпідставними.
Наведені в касаційних скаргах потерпілого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 доводи є аналогічними тим, що були викладені ними в апеляційних скаргах, і були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, на які цей суд надав вмотивовані відповіді.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав розгляд справи, досліджував наявні в ній докази та допитував потерпілого ОСОБА_9 з метою всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись положеннями ч. 3 ст. 404 КПК.
Зважаючи на заяви адвоката ОСОБА_10 про наявність у нього доказів, які не були надані суду першої інстанції через порушення його прав, апеляційний суд 22 березня 2018 року відклав судовий розгляд на інший день і запропонував адвокату надати ці докази. Однак у наступному судовому засіданні 27 березня 2018 року адвокат ОСОБА_10 відмовився надати будь-які додаткові докази по справі. 
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав стверджувати про допущені  судами першої та апеляційної інстанцій у справі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки цими судами було надано  потерпілим та їх представникам усіх передбачених законом можливостей для реалізації своїх прав у кримінальному провадженні.
Наведені у касаційних скаргах сторони потерпілих доводи не ставлять під сумнів правильності висновків судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях і не містять переконливих обґрунтувань, які би давали підстави Верховному Суду безспірно стверджувати, що ці судові рішення постановлено без додержання вимог статей 370, 374, 419 КПК.
Порушень норм матеріального або процесуального права, які тягнуть за собою зміну чи скасування судових рішень, при перевірці матеріалів кримінального провадження суд касаційної інстанції не встановив, а тому підстав для задоволення касаційних скарг колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційні скарги представника потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , цивільного позивача СФГ «Кузьминці» – адвоката  ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 березня 2018 року щодо ОСОБА_5 – без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

____________________                          ________________                          __________________
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                               ОСОБА_12