Постанова
Іменем України 
 
23 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 528/5/17-ц
провадження № 61-25820 св 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., 
Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи:             
позивач - Гребінківський районний центр зайнятості;
відповідач -  ОСОБА_1 ;
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Гребінківського районного центру зайнятості на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 травня 
2017 року у складі судді Федорак Л. М. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року у складі колегії суддів Панченка О. О., 
Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2017 року Гребінківський районний центр зайнятості Полтавського обласного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_3 про стягнення грошової суми.
Позовна заява мотивована тим, що 17 грудня 2013 року ОСОБА_3 надано статус безробітної, а 24 грудня 2013 року призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення». 16 квітня 2014 року нарахування зазначеної допомоги ОСОБА_3 припинено, у зв`язку з поданням нею письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості.
За результатами перевірки Державної податкової адміністрації встановлено, що під час перебування на обліку у центрі державної служби зайнятості ОСОБА_3 . перебувала у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» (далі - ТОВ «Фудмаркет») та отримала дохід за IV квартал 2013 року. Згідно з актами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що ОСОБА_3 виконувала роботи у ТОВ «Фудмаркет» з 08 жовтня 2013 року по 22 грудня 2013 року згідно договору виконання робіт (надання послуг) від 08 жовтня 2013 року. Зазначене унеможливлювало виплату матеріального забезпечення безробітним у силу статті 43 Закону України «Про зайнятість населення».
Позивач вказував на незаконність отриманої ОСОБА_3 допомоги по безробіттю за період з 24 грудня 2013 року по 23 березня 2014 року, яку вона на вимогу не повернула.
Ураховуючи викладене, Гребінківський районний центр зайнятості просив суд стягнути з відповідача безпідставно виплачену їй допомогу по безробіттю, загальна сума якої становить 2 809 грн 91 коп.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 травня 2017 року у задоволенні позову Гребінківського районного центру зайнятості Полтавського обласного центру зайнятості відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договір про виконання робіт від 08 жовтня 2013 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «Фудмаркет», було розірвано 25 жовтня 2013 року, про що свідчить письмове підтвердження двосторонньої згоди сторін договору про його розірвання та відповідає пункту 5.3. договору. Отже, на дату подання відповідачем заяви і отримання нею 
17 грудня 2013 року статусу безробітної, остання мала право на його отримання через відсутність доходів та отримання допомоги по безробіттю за період з 
24 грудня 2013 року по 23 березня 2014 року. Судом не встановлено факт приховування відповідачем отримання доходу, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача коштів, виплачених як допомога по безробіттю.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції 
Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року апеляційну скаргу Гребінківського районного центру зайнятості Полтавського обласного центру зайнятості залишено без задоволення. Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 травня 2017 року залишено без змін. 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права. Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову Гребінківського районного центру зайнятості є обґрунтованим, оскільки недостовірних відомостей державному центру зайнятості відповідач не надавала.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Гребінківський районний центр зайнятості, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 серпня 2017 року касаційне провадження 
у зазначеній справі відкрито та витребувано її з суду першої інстанції. 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України 
у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судова справа передана судді-доповідачу. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не звернули увагу на те, що у податковій звітності ТОВ «Фудмаркет» за IV квартал 2013 року «порція 21» період зайнятості ОСОБА_3 зазначено з 08 жовтня 2013 року по 
22 грудня 2013 року без дострокової дати розірвання договору. Враховуючи податкову звітність, ОСОБА_6 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Фудмаркет» до 22 грудня 2013 року, а тому на дату подання відповідачем заяви про надання статусу безробітної 17 грудня 2013 року ОСОБА_7 була зайнятою особою.
Заперечення на касаційну скаргу не надходило.
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно достатті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.
Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Ураховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні Державної служби зайнятості України, в особі відповідного районного центру, про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю.
Судом встановлено, що відповідач отримувала допомогу по безробіттю за період з 24 грудня 2013 року по 23 березня 2014 року, а договір про виконання робіт від 08 жовтня 2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та 
ТОВ «Фудмаркет», було розірвано 25 жовтня 2013 року. 
Крім того, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем не було надано суду доказів, що з його сторони було допущено рахункову помилку у виплаті ОСОБА_3 допомоги по безробіттю та не доведено факт недобросовісності з боку відповідача.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог обґрунтовано виходив із того, що на день звернення ОСОБА_3 до державної служби зайнятості дохід нею не отримувався, що вказує на відсутність недобросовісності дій з боку відповідача. 
Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити судові рішення без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Гребінківського районного центру зайнятості залишити без задоволення.
Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 травня 
2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 10 липня 
2017 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Б. І. Гулько
 
Г. В. Кривцова
 
Д. Д. Луспеник