ПОСТАНОВА
Іменем України

07 листопада 2019 року 
Київ
справа №725/3142/17
адміністративне провадження №К/9901/30655/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада        2017 року (судді: Матохнюк Д.Б. (головуючий), Сапальова Т.В., Боровицький О.А.) 
у справі № 725/3142/17
за позовом ОСОБА_1 
до Чернівецької митниці ДФС
про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,  
В С Т А Н О В И В:
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 2600/20908/15 від 16 червня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України (далі - МК України), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил є протиправною та підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в його діях ознак порушення митних правил, необ`єктивністю та неповнотою дослідження обставин у справі.
Першотравневий районний суд м. Чернівців постановою від 25 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від   23 листопада 2017 року, відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 
Судові рішення мотивовані тим, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, митний орган діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, встановлених чинним законодавством України, факт перевищення встановленого статтею 95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем належними доказами. 
Не погодившись із ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від      23 листопада 2017 року, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив її скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Зокрема, позивач зазначив, що не був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання у Вінницькому апеляційному адміністративному суді, так як повістку про виклик до суду на 23 листопада 2017 року о 14:10 отримав у цей день о 10:00, тому фізично не міг потрапити в судове засідання. Крім того, цього ж дня (23 листопада 2017 року о 10:46), тобто до початку судового засідання позивач направив електронного листа на адресу суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення судового розгляду, однак відповіді не отримав.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .
У своїх запереченнях на касаційну скаргу відповідач вважає судові рішення законними та обґрунтованими, тому в задоволенні касаційної скарги просив відмовити.
28 лютого 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.
Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 159 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року), яка кореспондується з положеннями статті 242 КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з огляду на наступне.  
Судом касаційної інстанції з`ясовано, що Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15 листопада 2017 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівців від 25 жовтня 2017 року. Також іншою ухвалою від 15 листопада         2017 року Вінницький апеляційний адміністративний суд закінчив підготовку справи до апеляційного розгляду та призначив розгляд справи в судовому засіданні на         23 листопада 2017 року о 14 год. 10 хв.
У матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень ОСОБА_1 та Чернівецькій митниці ДФС із відміткою «судова повістка».
Так, згідно з рекомендованим повідомленням поштове відправлення 2100103157295 отримане ОСОБА_1 23 листопада 2017 року; згідно з рекомендованим повідомленням поштове відправлення 2100103157228 отримане Чернівецькою митницею ДФС 20 листопада 2017 року (а.с. 108, 109)
Зі змісту ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду вбачається, що суд розглянув справу в порядку письмового провадження відповідно до пункту 2 частини першої статті 197 КАС України (в редакції, чинній на час вирішення спору в суді апеляційної інстанції) у зв`язку з неприбуттям у судове засідання сторін, завчасно і належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання.
Частиною першою статті 49 КАС України   (в редакції, чинній на час вирішення спору в суді апеляційної інстанції) передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов`язки.
Відповідно до пункту першого частини третьої статті 49 КАС України   (в редакції, чинній на час вирішення спору в суді апеляційної інстанції) особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів.
Порядок направлення судових викликів та повідомлень визначений Главою 3 КАС України  (в редакції, чинній на час вирішення спору в суді апеляційної інстанції).
Так, за змістом частини третьої   статті 33 КАС України судовий виклик або судове повідомлення осіб, які беруть участь у справі, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки, складеного відповідно до статті 34 цього Кодексу факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), електронною поштою, телефонограмою, опублікування у друкованому засобі масової інформації. Повідомлення шляхом надсилання тексту повістки здійснюється за тими самими правилами, що і повідомлення шляхом надсилання повістки, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Згідно з частиною третьою статті 35 КАС України  повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за три дні до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді. Повістка у справах, для яких встановлено скорочені строки розгляду, має бути вручена у строк, достатній для прибуття до суду.
Таким чином, за відсутності доказів факту отримання сторонами у справі повісток про виклик не пізніше ніж за три дні до призначеної дати розгляду справи, у суду немає підстав для висновку про те, що такі сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.
Як зазначено вище, судову повістку про виклик позивач отримав 23 листопада      2017 року, в той час коли розгляд справи призначено на 23 листопада 2017 року, тобто в день розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Враховуючи непідтвердження матеріалами справи факту повідомлення позивача у справі про її апеляційний розгляд у межах встановленого частиною третьою  статті 35 КАС України строку, підстави вважати, що настали усі необхідні умови для застосування процесуальних наслідків, передбачених статтею 197 КАС України, відсутні.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.
Зазначені процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справ стосовно ОСОБА_1 порушені через непоінформованість останнього про дату, час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
За правилами частини четвертої статті 343 КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, зокрема, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
З огляду на викладене та враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року та вимог КАС України (в редакції, чинній на час вирішення спору в суді апеляційної інстанції), Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до Вінницького апеляційного адміністративного суду.
Керуючись статтями 343, 349, 353, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд 
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року у справі № 725/3142/17 скасувати.
Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                               І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                                   І.Я. Олендер

                                                                                                                        Р.Ф. Ханова